148 
det några gånger omkristalliseras. Om, sedan sistnämde sura 
wolframsyrade ammoniumoxidsalt utkristalliserat, lösningen vidare 
afdunstas, så låter den koncentrera sig ända till sirupsstadga 
och intorkar slutligen till en mörk, gummilik massa, som vid 
förnyad upplösning och långsam afdunstning lemnar oktaedriska 
kristaller i blandning med salmiak. Detta oktaedriska salt är 
till färgen brunt, smakar högst bittert och löses uti alla för¬ 
hållanden i varmt och kallt vatten. Dess procentiska samman¬ 
sättning befanns vara 
V ..84.4 
Fe-fMn .... 4.6 
NH 3 . 4.0 
H. 7.0 
o 
men v. Borch uppgifver der för icke någon formel. — Återstoden 
på filtrum, sedan lösningen af wolframsyrad ammoniumoxid gått 
igenom, bestod af odekomponerad wolfram, kiselsyra och berg¬ 
art, blandade med en större mängd af ett tegelfärgadt, pulver- 
formigt ämne, som genom upprepade afslamningar icke så full¬ 
ständigt kunde befrias ifrån de förstnämde inblandningarne, att, 
genom qvantitalif analys, beskaffenheten af denna, redan förut 
af Schneider anmärkta wolframförening kunde afgöras. Vid sam- 
manrifning med kalk luktade den starkt ammoniak, vid kokning 
med kalilut afskildes jernoxid och manganoxid, och af chlor vä¬ 
tesyra afskildes wolframsyra. 
För att framställa ren wolframsyra rekommenderar v. Borch 
att använda Buchhqlz metod, bestående deruti att: man smälter 
wolframmineralet med % gånger dess vigt kolsyradt alkali, ut- 
kokar den smälta massan med vatten, som blifvit försatt med 
/ 
/ 
litet alkohol, fäller den alkaliska lösningen med chlorcalcium, 
och, efter uttvättning, sönderdelar den wolframsyrade kalken 
med chlorvätesyra. Den dervid afskilda wolframsyran gifver ett 
fullkomligt rent, och, ifrån all jern- och manganinblandning, fritt 
ammoniumoxidsalt, då den behandlas med ammoniak. — Glöd¬ 
gas wolframsyra uti en ström af vätgas öfver spritlampa, så 
bekommer man en blå och brun wolframoxid, men den först- 
