darens öga och visa sig oförändradt under den tid, den totala 
förmörkelsen pågår. 
Den andra åsigten har, såsom jag tror, icke något be- 
stämdt faktum emot sig; och skulle det bekräfta sig, att man 
verkligen ser hela månranden straxt före och efter den totala 
förmörkelsen, hvilket mina iakttagelser väl icke bekräfta, men 
också icke vederlägga, och skulle vidare coronans ljus befinnas 
vara polariseradt i olika planer, parallelt med radien, så vore 
detta två positiva bevis för åsigtens riktighet. 
I afseende på protuberancerna har jag redan yttrat, att 
jag anser dem tillhöra solen och äfven stå i närmare samman¬ 
hang med solfläckarne. En annan åsigt har blifvit förfäktad af 
Faye, hvilken anser dem hafva uppkommit genom hägring i vår 
egen atmosfer. Såsom skäl för denna åsigt an fö res, att några 
observatörer vid förmörkelsen 1842 sett dessa flammor proji— 
cierade på sjelfva månskifvan. Detta torde likväl fordra be¬ 
kräftelse. Långt ifrån att jag såg någon af dessa flammor pä 
sjelfva månskifvan, så syntes den ena efter den andra fram¬ 
träda bakom densamma. 
Man har framhållit såsom något märkvärdigt, att det blotta 
ögat iakttager början och slutet af den totala förmörkelsen med 
nästan samma noggranhet som det väpnade ögat; emedan detta 
står i strid med den kända iakttagelsen, att ett föremål behöf- 
ver £ minuts synvinkel för att tydligt kunna ses. Vore det 
också frågan om att se en del af solskifvan, hade detta reson- 
nement visserligen äfven här tillämpning, men detta är icke 
fallet. Fixstjernornas apparenta diameter är mindre än T fo/', 
och ändå äro de synliga. Antingen man nu tänker sig solen 
på ett så stort afstånd att dess synliga diameter blefve t. ex. 
en sekund, eller man tänker sig på solskifvan en cirkelyta så 
liten att den vid solens närvarande afstånd blott upptager \'\ 
så blifver ljusstyrkan densamma, och mer än tillräcklig att upp¬ 
fattas af blotta ögat. 
Magnetnålens förändringar. Om också utsträckningen af 
månens slagskugga, ehuru den upptager i Sverige en bredd af 
