210 
3*58'46",5 frambröt åler emellan punkterna C och B för¬ 
sta strålen af solem 
Slutet af förmörkelsen inträffade 4*47'14".6. 
Söderbergs Chronometer går stjerntid och var vid förmör¬ 
kelsens början 26'10" stjerntid efter Stockholms medeltid. Dess 
dagliga dragning var 42",69 (den fortade 2",69). 
Öfriga iakttagelser under förmörkelsen voro: 
På himmelen: Såsom ofvan är nämnt ljusnade himmelen mer 
och mer, ju närmare tiden för den totala förmörkelsen nalkades, 
så att under densamma den solen närmast omgifvande delen var 
fullkomligt klar, och de på den öfra delen af himmelen återstå¬ 
ende molnen hade antagit ett tunnt och strimmigt utseende, under 
det tjocka moln ännu stodo qvar vid den nordliga och nord- 
vestliga horizonten. Redan förr än den totala förmörkelsen bör¬ 
jade, visade sig en stjerna på något afstånd östligt från solen, och 
när den totala förmörkelsen inträdt, framtindrade en annan på 
kort afstånd vestligt från solen, och några andra visade sig här 
och der på himmelen, allt för det obeväpnade ögat. Man hade 
räknat sju till åtta stjernor. Den klara delen af himmelen antog 
under den totala förmörkelsen en ovanligt vacker och genom¬ 
skinlig färg, och dess utseende jemte de tid efter annan från 
densamma framblixtrande stjernorna gjorde på betraktaren ett 
ovanligt storartadt intryck. 
I nordnordost och sydsydvest visade sig under den totala 
förmörkelsen likasom en morgonrodnad eller daggryning, som 
uppkom genom solstrålarnas reflexion från de delar af atmos- 
feren, som lågo utom gränserna för månskuggan. 
På jorden: Nio minuter före början af den totala förmör¬ 
kelsen började en skarp vind att blåsa. 
Vid den totala förmörkelsens början syntes på marken vall- 
ningar, likasom af vågor. En och samma våg var i början 
gulaktig, blef sedermera rödaktig och slutligen grå till färgen. 
