236 
tade, sågo dem flyga åt olika rigtningar, och snart försvinna, tro¬ 
ligtvis raka vägen, hvar till sitt hem; vida flera sägos än de 
som bodde vid gården. Att några syntes ett par ögonblick 
sednare, härrörde tydligen deraf, att de varit längre aflägsnade 
hemifrån. En half timme efter ljusets återkomst sågos de åter, 
flygande såsom vanligt. 
En Nattskärra (Caprimulgus) flög inne på gården under 
mörkret. Sparfvar funnos på detta ställe till ganska ringa an¬ 
tal och sågos vid förmörkelsen alldeles ej; likaså andra små 
sångfoglar. Kråkor och skator visade sig icke. 
Vid det strax bredvid belägna Barnanp hade två de- 
moiseller Wennberg och demoiselle Asp iakttagit följande: En 
kammarhund, den enda som för tillfället fans på stället, visade 
allenast benägenhet att sofva. Hönsen , som förut varit in¬ 
nestängda, utsläpptes kort före mörkret, vid hvars början de 
samlade sig i tät skock och ville åter gå in i hönshuset; men 
vid ljusts återkomst spridde de sig genast utåt. Intet galande 
eller kacklande hördes från dem. Gässen tycktes ej visa den 
ringaste uppmärksamhet på ljusförändringen, utan stodo och 
lågo om hvarandra såsom förut. En Gris, som fått föda strax 
förut, fortfor att äta. Svalorna förhölio sig så, som nyss an¬ 
fördes. 
Efter återkomsten till Jönköping hade Herr Sundevall 
erhållit följande meddelanden: 
»Doktor J. Westerberg hade hört uppgifvas, att en Capri¬ 
mulgus blifvit sedd utanför staden. — Gråsparfvarna (Fr. 
domestica), som äro ganska talrika kring den gård han bebor, 
sutto vid pass £ timme före mörkrets början i några större 
träd på gården och uppflögo hvarje gång, då några starkare 
vindstötar inträffade från Vettern; de låto dervid höra ett ovan- 
* 
ligt pipande läte, och voro tydligen oroade af vindkasten, men 
satte sig åter i träden. Under skymningen, vid pass en minut 
före totala förmörkelsen, då de eftersågos, hade de alla små¬ 
ningom samlat sig i rad på den bredvidliggande kyrkogårds¬ 
muren, liksom de ofta plägade göra mot aftonen och som äfven 
