238 
Några Hästar, som gingo pä bete straxt vid gården, hade ej 
tyckts gifva akt på det inträdande mörkret, utan då förhållit 
sig helt stilla; men vid ljusets återkomst hade de visat mycken 
liflighet, sprungit omkring, gnäggat o. s. v. — Hundar och 
Boskap hade ej företett någon ovanlig yttring. — Hönsen> 
som gingo ute, hade ej heller synts förhålla sig annorlunda än 
förut. — Svalorna betedde sig här liksom på de förut anförda 
ställena och Ringsvalan (Cypselus apus), som hade bo vid 
stället, ansågs ej hafva förhållit sig annorlunda än de, och hade 
ej varit sedd flygande under mörkret.» 
Herr Sundevall föredrog derefter följande sammanställning 
af de anteckningar i ämnet, som af ett stort antal personer 
blifvit till Akademien insända. 
»Professor Zetterstedt observerade i sin trädgård i Lund, 
att Insekterne i allmänhet förlorade sin liflighet då det egent¬ 
liga mörkret började och ej sedan visade sig den dagen. Af 
Papilio urticcv, som allmännast förekom, räknades 18 ex., som 
redan ^ timma förut satte sig med hopslagna vingar på sand- 
gångarne; men då förmörkelsen var störst hade de alla för¬ 
svunnit. Bombylius pumilus försvann äfven. Sargus, Chry- 
somyia m. fl. sutto, såsom om aftonen, stilla på bladen, äfven 
sedan solen återfått sin fulla klarhet; Megilla havorthana , van¬ 
liga Biet och Humlor syntes dock åter kl. 5 och Chironomus 
bicinctus c/ 1 fortfor att dansa i körer under och efter förmör¬ 
kelsen. Nättfjärilar syntes icke. — Vädret var under hela 
tiden vackert klart. 
Bruksförvaltaren Nordbladh och Magister Wadner an¬ 
märkte vid Alunbruket Andrarum i Skåne, vid torrt väder 
med större strömolh, V.S. V. vind, att Hönsen satte sig såsom 
till natthvila ; Gäss och Ankor lemnade vattnet; en del af de 
förra lade sig ned för | timmas tid, andra spatserade upp på 
en höjd, der menniskor voro samlade, och visade vid ljusets 
återkomst mycken liflighet. Bien fiögo m till bistocken, men 
\ 
