240 
komst, då locktoner hördes af dem; en half timme efter mörk¬ 
ret voro de åter i rörelse och matade ungarna. 
Corvus monedula och cornix begåfvo sig från åkrarna 
till träden, såsom om aftonen, straxt före totala förmörkelsen; 
vid dess början larmade och kraxade de derstädes; efter lju¬ 
sets återkomst sutto de stilla, men omkring 25' derefter hör¬ 
des läten af dem och en del flögo åter utåt åkrarna. — En 
korp hade satt sig med näbben under vingen i ett träd. Efter 
ljusets återkomst började han ruska på sig och putsa fjädrarne, 
såsom om morgonen, och snart bortflög han i det han lät höra 
sitt vanliga, klunkande läte. 
Dufvorna höllo sig tysta under mörkret. Vid 25' derefter 
började de begifva sig ut ur dufslaget, dit de före ljusets för¬ 
svinnande hade influgit. — Tupparna hördes gala straxt före 
och straxt efter mörkret, samt åter 10' och 25' derefter. 
Hönsen gingo ut ur hönshuset vid pass en timme efter dess 
slut. Änderna sökte hemåt nyss före totala förmörkelsen; inom 
en timma derefter gingo de åter i vattnet. 
Hundarna tycktes icke fästa någon uppmärksamhet vid 
det som tilldrog sig. — Några Oxar som gått i arbete om 
dagen, men kort före förmörkelsen blifvit utsläppta på bete, 
fortforo att äta under densamma. — Några Får sprungo om¬ 
kring bräkande och till utseendet förskräckta vid mörkrets början. 
Flädermöss (troligen V. pipistrellus och daubentoni), som 
framkommit under mörkret, sågos straxt efter ljusets återkomst, 
men försvunno. 
Organisten N. Lilja, i Billinge, 3 mil norr om Lund, 
iakttog, vid vackert väder med strömoln och lindrig S.O. vind, 
att Hönsen straxt före totala förmörkelsen närmade sig något 
hastigare än vanligt till hönshuset, men med lika beteende, som 
annars om aftonen. Vid mörkrets början flög en höna med 
sina halfvuxna kycklingar upp på sina vanliga nattplatser och 
blefvo der qvarsittande till följande morgon. — En flock ank¬ 
ungar, som äfven gått in i huset, gingo åter ut, sedan ljuset 
