243 
stilla, men da solen åter syntes utkommo de på flustret med 
det vanliga surrande ljudet. 
/ 
Studeranden Th. Fries, Femsjö (S. V. -hörnet af Jönköpings 
län vid Halländska gränsen, nära 87° lat.), f. m. regnig, sedan 
nästan klart. Myggor började svärma kort före mörkret, 
och vid dess början Flädermöss och Nattfjärilar; de sistnämda 
flögo sedan hela dagen bland gräset. 
Hästarne betade, utan att bry sig om mörkret; likaså 
Korna, men ett par af dessa och Fåren skyndade hemåt. 
Getterna samlades i tät skock och gingo hemåt, högt bräkande, 
men stannade hastigt då ljuset återkom, och vände långsamt 
tillbaka. — Hundarna förhöllo sig olika. En Bandhund sprang 
tjutande af och an under mörkret; en Knähund blott skällde 
ett par gånger; en Valp lekte obekymrad. Hönsen skyndade 
sig in i hönshuset, hvarvid tuppen galde. — Svalorna flögo 
skriande kring ladan; två Bofinkar slogo ned i en syren¬ 
buske och tycktes sätta sig att sofva. 
Magister Wiemer antecknade vid Borås; strömoln. Dju¬ 
ren visade i allmänhet lika beteende som vid vanlig aftonskym¬ 
ning. Svalorna flögo i horizontel riktning, såsom då moln, en 
sommarafton skymma för solen. Två Grönsiskor , utsatta i 
bur, visade sig dolska, åto oupphörligt, såsom om aftnarne, satte 
sig till hvila på burens pinnar vid mörkrets början, men hop¬ 
pade åter ned då ljuset återkom och började qvittra. — Några 
berättade sig hafva sett Flädermöss under mörkret. 
Enligt Doctor Svedmark hade vädret på samma ställe 
[Borås) till middagstiden var regnigt. En Häst, som var ute 
på bete, ställde sig, under mörkret, med de främre fotterna 
sträckta framåt och de bakre bakåt, samt nedlutadt hufvud, 
utan att äta, men visade för öfrigt ingen oro. — Hönsen 
uppflögo, då förmörkelsen var nära total, på de störar, hvarest 
de pläga sitta om nätterna, och åto ej, ehuru de förut på da¬ 
gen erhållit vida mindre föda än vanligt. Då nu föda erbjöds 
dem flögo de ej ned förr än ljuset återkommit. — Två i bur 
