ni 
Några Ladusvalor sågos, just då solljuset upphörde, sätta 
sig på ett tak. Under mörkret lyftade de sig då och då nå¬ 
got litet, satte sig straxt åter, men då första solljuset återkom 
flögo de bort. Af den stora svarta Svalan [Cypselus] sågos 
tre stycken flyga ganska högt näst före och näst efter mörkret. 
Bien observerades af en äldre fru, som egde fyra kupor. 
Då totala förmörkelsen nalkades kommo de med stark fart fly¬ 
gande hemåt och in i kuporna, der de förblefvo, icke blott 
under den mörka stunden, utan äfven, så vidt hon, vid några 
sednare besök hos dem, kunde märka, hela den dagen till ända. 
Blodiglar , som från morgonen stått i sin vanliga glas¬ 
burk i ett fönster mot sydvest, på apteket, visade under 
hela tiden intet ovanligt beteende. 
På ett ställe der Daggmaskar pläga visa sig om aftnarna, 
kunde man under förmörkelsen icke upptäcka någon sådan. 
Af Aptekaren Vikblad i Hjo uppgifves: svag sydvestlig 
vind; himlen mer och mindre betäckt af moln. Gråsparfvar 
och Svalor skyndade under ett eget qvittrande läte till sina 
bon eller till träden vid mörkrets början; efter dess slut vi¬ 
sade de sig åter, lifliga och sjungande, såsom på en vacker 
morgon. — Läderlappar framkommo. — Bien voro oroliga och 
slogo ned rundt omkring kuporna, hvilkas ingångar de ej tyck¬ 
tes finna. 
Bergmästaren C. E. Sjögreen meddelar följande iakttagel¬ 
ser från Stråisnäs, nära Boxholm, vid Svartån och 11 mil 
söder om Skenninge. Himlen var till större delen mulen. Hus¬ 
djuren betedde sig i allmänhet såsom om aftonen och i enlig¬ 
het med sin vana att mot natten hemdrifvas eller förblifva ute. 
Kor, som voro vanda att förblifva ute öfver natten, började 
lugnt beta, såsom de oftast göra vid nattens början, och lika 
vanda Oxar, som betat under förmörkelsens början, lade sig, 
då denna blef total, att idisla. Ungnöt , som observerades af 
Öfvers. af K . Vet.-Akad. Förh. Årg. 8 . N:o 7 & 8, 5 
