känslan af ljud, och hvarvid det bildade ljudet säges hafva 
en desto högre ton ju flera svängningar kroppen gör på en 
gifven tid, och en desto större styrka ju större svängningar¬ 
nas vidd är. 
Den första som bestämde vibrerings-lagarna för luftmas¬ 
san uti en orgelpipa var Daniel Bernoulli uti en afhandling 
införd uti franska vetenskaps-akademiens handlingar för år 
1762. Han föreställde sig ett oföränderligt plan röra sig vid 
ena ändan af pipan, längs åt pipans axel, fram och tillbaka 
i mycket små vidder, på samma sätt som en pendel kula i 
mycket små vidder rörer sig fram och tillbaka till följe af 
jordens attraktions-kraft. Vid planets utfart åt pipans andra 
ända bildar sig då uti luftmassan inuti pipan en förtätning, 
hvilken, då pipan är öppen, är störst uti det transversela 
luftlager, som är beläget uti pipans midt, och aftager allt mer 
och mer uti de transversela lager, som härifrån hafva allt 
större och större afstånd, samt är uti ändarna noll och följ¬ 
aktligen tätheten här lika med den omgifvande atmosferiska 
luftens täthet. Ifrån den fria öppna ändan transporterar 
sig denna förtätade ljudbölja vidare ut i atmosferen, och un¬ 
der det att det vibrerande planet går tillbaka, bildar sig uti 
pipan en förtunnad ljudbölja, uti hvilken förtunningen är störst 
uti midten och aftager derifrån allt mer och mer mot ändar¬ 
na, der den är noll, samt följaktligen tätheten här lika med 
den omgifvande atmosferiska luftens täthet. Derefter transpor¬ 
terar sig denna förtunnade ljudbölja ifrån den fria öppna än¬ 
dan, på samma sätt som den förtätade ljudböljan, ut i at¬ 
mosferen o. s. v. så länge det oföränderliga planet fortfar att 
vibrera. Förtätningen och förtunningen är alltså störst i med- 
lersla lagret och detta lager att anse såsom stillastående, samt 
tätheten uti lagret i den fria öppna ändan lika med den om¬ 
gifvande atmosferiska luftens täthet, och detta lager att anse 
såsom vibrerande fram och tillbaka på samma sätt som det 
oföränderliga planet i den andra ändan och följaktligen såsom 
medelpunkt för de i atmosferen utgående sferiska ljudböljor. 
