2 \ 
tonen den enda intervall som går jemt upp i octaven. Alla 
de öfriga intervallerna beskrifva, när de gentagas, cirklar, 
analoga med qvint- och qvart-cirkeln i duodecimalsystemet, 
hvilka genomlöpa alla octavens 4 9 toner. Alldenstund stora 
sexten kan anses fullt ren, så erhålles ett beqvämt sätt att 
temperera tonerna, derigenom att man stämmer rena stora 
sexter, omvexlande med underliggande octaver, för att icke 
för mycket aflägsna sig från grundtonen. Åro tonerna på 
detta sätt riktigt tempererade, så fortgå de genom hela oc¬ 
taven med samma skilnad, så att octaven blir delad i 4 9 
lika delar. Systemet eger således 4 9 sjelfständiga tonarter i 
dur och 19 i moll, så att ett och samma motiv kan utföras 
på 4 9 särskilta sätt. Vidare kan från en gifven tonica 
moduleras till hvilken som helst af de öfriga 4 8, så att sy¬ 
stemet synes erbjuda en större rikedom i harmoniskt afseende, 
i synnerhet som det eger flera accorder, hvilka icke hafva 
något motsvarande i det vanliga systemet. Såsom exempel 
kan anföras accordet c, es, fis, hvilket i det närmaste svarar 
mot talen 5:6:7, och uppkommer då en ljudande sträng på 
en gång delar sig i 5, 6 och 7 aliqvota delar. Detta ac- 
cord är näst treklangen det mest välljudande. Förf. bevisar 
vidare, att det af honom uppgifna tonsystem (undevigesimal- 
systemet) mera öfverensstämmer med Grekernas Chroma molle, 
än deras Enharmoni, men anser likväl lämpligast, att kalla 
detsamma det tempererade enharmoniska tonsystemet, isyn¬ 
nerhet som det är analogt med den nyare så kallade enhar¬ 
moniska skalan, och endast skiljer sig derifrån genom tempe- 
reringen. Slutligen fäster förf. uppmärksamheten derpå, att, 
då det nya systemet har sina fördelar framför det vanliga 
chromatiska, eger det äfven sina olägenheter. Genom den 
större mängden toner försvåras den exsecutiva delen af musi¬ 
ken, och alla instrumenter med bestämda toner fordra en egen 
mera sammansatt byggnad. Vidare afvika en del intervaller, 
särdeles stora tersen och septiman, på ett eget sätt från nor¬ 
mala förhållandet, hvarigenom en del öfvergångar förekomma 
