talrika exemplar af laxfiskar från skilda vatten, skall man 
finna, att alla de nämda karaktererna variera betydligt. Till 
och med träffar man sällan alla nämda karakterer lika hos 
två eller flera exemplar af lika storlek och tagna på samma 
gång, i samma lilla stim, och således påtagligt syskon, ut¬ 
kläckta ur samma romklase. Mer variera dock samma ka¬ 
rakterer hos exemplar af olika ålder och storlek, och ännu 
mer hos dem, som äro från vatten af olika höjd och tempe¬ 
ratur, vidd, djuplek, olika hastighet, stenig eller lerig botten 
med olika uppslammade beståndsdelar. Jemföra vi blott ex- 
tremerna af dessa olika utvecklingsserier, så måste vi anse 
dem för skilda arter; men taga vi äfven i betraktande alla 
mellanliggande förändringsformer, så finna vi tydliga öfvergån- 
gar och således kunna vi icke antaga dem för skilda arter, 
utan blott för former, och då blifva i sanning icke många 
skilda species qvar. Dock får jag upprepa hvad jag i bör¬ 
jan yttrat, att man har lika så mycket skäl att antaga S. 
Truttula , Ocla och punctatus för skilda species, som man 
antager att S. Fario är skild från Trutta och S. ccecifer 
från begge. 
Som resultat af mina hittills anställda undersökningar, 
bland en stor massa af laxfiskar från skilda trakter af Skan¬ 
dinaviska halfön, finner jag icke tillräckliga skäl att antaga 
flera än följande arter: 1:0 Salmo Salar Lin., 8, Eriox Lin. \ 
Sahna Trutta, under hvilken såsom former höra: Qda, Trut¬ 
tula, Fario och punctatus. 2:o Salmo Salvelinus fr. Wet¬ 
tern och S. carhonarius fr. vestra Norrige; ty min S. ven- 
tncosus är en form af carhonarius och Linnés alpinus en 
form af dess Salvelinus . 
Kanske att till och med dessa få species komma än vi¬ 
dare att reduceras. Det är åtminstone icke otänkbart att 
den kolossala Salmo Salar , som större delen af året tillhör 
verldshafvet och de andra årstiderna vistas i de största flo- 
*) Kröyers S. Eriox synes höra tiii en annan ariL 
