Varierar betydligt; från smärre åar (i Skåne) fås exem¬ 
plar af 10—12 som, efter skelettets utveckling, äro vida 
äldre än exemplar på 32—35 U. från Norrlands stora floder. 
I Richardssons Fauna Boreali-Americana III, pl. 91, 
fig. 1 , finnes en god figur öfver lockens konturer; men många 
af tänderna ha varit utfallna. 
2. Grålax (Salmo Er iox Lin.) 
Tänderna syllika, stå med de tunnare baserna skilda; 
gällockens bakbrädd och underbrädd närma sig vinkelformen 
med afrundadt hörn; förlocket knappt bredare nedåt med 
tydliga vikar i bakbrädden. Stjerten mer tvär, de längsta 
sidostrålarna ej mer än 1| gånger så långa som de mellersta. 
Öfverkäksbenets skafttunga vertikalt hoptryckt; supra- 
scapularbenet nedtill jemnbredt, föga bredare än mellanstyc- 
ket, som äfven är jemnbredt; plogbenet bakom tänderna med 
en tunn benkam. 
I Richardsons Faun. bor. americ. III finnes den bästa 
figur jag sett öfver gällocken, ph 91 , fig. 2. — Suprascapu- 
larben, plogben, tänder m. m. finnas ingenstädes noggrann! 
afbildade. 
Då jag utgaf Prodromus kände jag ej denna art. Jag 
har den nu så väl från Gefle som från östra Skåne. 
b) Tänder i en rad långs hela 'plogbenet: 
3. Salmo Trut t a. 
Käkarna mest lika; tänderna talrika, tunna, spetsiga, stå 
skilda; gällockens bakbrädd nedåt starkt utstående med af- 
rundad vinkel; förlocket föga bredare nedåt, med mer eller 
mindre tydlig vik baktill; stjerten klufven eller utringad. 
Af denna art finnas flera former: 
a) Salmo Ocla Prodr. 
ß) Salmo Truttula Prodr. 
Y) Salmo Fario Lin. 
&) Salmo punctatus Cuv. et Nilss. 
