65 
5.075 
1 0.321 
Antimon . 5.661 upptager svafvel 2.112* 
Arsenik . 4.619 2.963 
Blv . . . 64.170 - 9.950 
«j 
Jern . . 0.081 0.0461 
Silfver . 0.239 - 0.0351 
Zink . . 0.588 0.290' 
Koppar . 4.171- \ .058 att bilda Cu 
Lerjord . \ .903 
Bergart . \ .753 
Svafvel . \ 5.161 
1 6.454 
98.346. 
Under antagande således af att kopparen befinner sig 
/ 
uti mineralet mekaniskt inblandad under form af €u, hvilken 
art af svafvelförening äfvenledes är den i mineralriket mest all¬ 
mänt förekommande, förhålla sig svafvelhalterna uti de elektro- 
negativa beståndsdelarna till de uti elektropositiva såsom 2 : \, 
r /// 
hvilket instämmer med formeln r 6 R. Detta åter är till sin 
generella form öfverensstämmande med hvad som enligt Apjohns 
undersökning är händelsen med Kilbrickeniten, hvilken huf- 
/ /// 
vudsakligen utgöres af Pb 6 Sb, utan all inblandning af arse¬ 
nik. Den svenska Kilbrickenitens formel blifver således 
{ "/ 
Sb 
", + 5 Pb, och utgör det tredje mineralet af dem, som vi 
As 
känna höra till denna klass utaf de inom vårt land förekom¬ 
mande, hvilka förut äro Boulangerit och Geokronit. 
Detta minerals egentliga vigt = 6.434. Hårdheten ligger 
emellan gips och kalkspath. Mineralet förekommer blott derbt 
och är utan genomgångar. Strecket är glänsande och färgen 
är gråblått i friskt brott. 
För biåsrör: På kol luktar det arsenik, smälter under 
spritning och beslår kolet med en tjock hvit rök. Under 
längre påblåsning fås reducerade metallkorn och slaggkulor, 
som invändigt äro rödbruna. Med flusserna fås kopparens 
reaction. Med soda luktar det arsenik, smälter, antimon bort- 
