äfven i sins emellan skilda bildningar än hos någon annan 
växtfamilj. De äldre uppgifterna i detta hänsende erfordra en ny 
granskning, hvilken ledt till ett sönderdelande i en mängd af 
slägten, som man förut icke skulle kunnat antaga tänkbart. 
Hrr Fries och Agardh, som för flera år tillbaka syssel¬ 
satte sig med dessa eller närbeslägtade växters systematiska 
bearbetning, vågade icke då framskrida till den punkt veten¬ 
skapen nu söker, utan sökte genom framvisande af den pa- 
rallelism, som genomgår de skilda seriernas utveckling, fram¬ 
ställa dessa som slägten med sina motsvarande underafdelnin- 
gar. Alla afvikelser i form, structur. och fröredning antogos 
icke då bilda, som nu, slägten, och ofta blef det nödvändigt 
att då öfverensstämmelse erbjöd sig i två af dessa trenne mo¬ 
menter, antaga olikhet i det tredje som en tillfällig afvi- 
kelse. Det ingick dervid en känsla af deras naturliga för- 
vandtskap, för hvars skull vi icke ansågo tillbörligt sönder- 
rifva detta band för karakteren. Det är, om vi få så ut¬ 
trycka oss, denna resignation för ett inre samband, högre än 
de abstrakta karakterernas olikhet, som den nya vetenskapen 
öfvergifvit; men vi tveka icke utsäga vår öfvertygelse, att 
då man velat behandla den lefvande naturen efter de ab¬ 
strakta begreppens logik, man gått till en motsatt ytterlighet, 
hvilket företrädesvis skett i Kuetzings arbeten, hvilka i öf- 
rigt genom sina analysers trohet förtjena allt beröm, fast re- 
sultaterna icke alltid kunna gillas. 
Körrectivet emot denna micrologiska riktning, som be 
traktar hvarje olikhet, sådan den under mikroskopet visar sig y _ ; 
v 
som ett afslutadt moment, är att söka i ett morfologiskt stu- Si 
dium, som ådagalägger, „ att flera af dessa olikheter endast 
äro mer och mindre fullständiga utvecklingar af samma grund¬ 
typ. Endast genom den noggrannaste specialkännedom kunna 
misstag härvid undvikas; detta tvingar hvarje noggrann for¬ 
skare till ett monografiskt studium, en monografisk behand¬ 
ling af närbeslägtade föremål. Endast så lägges en säker 
Of vers. af Kongl. Vet.-Akad. Förh. Arg. 5. N:o 4- 2 
(ß: 
