115 
uti en blåsterungn, der han öfverallt omgifves af träkol. Då nu 
under den stränga upphettningen kolen ligga i beröring med 
jernet öfverst i degeln, kolbindes jernet här till tackjern, som 
smälter och nedrinner mellan jernbitarne, och snart skulle allt— 
samman förbytas i tackjern, som i intet annat hänseende vore 
olika vanligt tackjern ur masugnarne, än deri att det skulle 
vara mera fritt från åtskilliga metalliska radikaler, som i mas¬ 
ugnen vanligen reduceras ur malmerna och sammansmälta med 
det kolbundna jernet och förorenar detta. För att afbryta denna 
tackjernsbildning, borttagas kolen från jernets yta i degeln och 
denna betäckes med ett lock, som hindrar ytterligare beröring, 
så snart jernmassan till en viss grad befinnes hafva satt sig 
eller sammansjunkit, hvarefter upphettningen fortfar, till dess att 
degelns hela innehåll linnes smält och inga jernklimpar simma i 
den smälta massan, hvarefter stålet utgjutes i göten af tackjern, 
såsom vid Engelska gjutstålstillverkningen är brukligt. Under 
denna operation uppkommer stålet tydligen genom det redan 
bildade tackjernets kända inflytande på det ännu * återstående 
mjuka jernet, i det att nemligen tackjernets kol fördelar sig på 
den _ större jernmassan, och alltsamman smälter, när hettan är 
tillräcklig och nog uthållande, till stål. 
Profven af detta gjutstål voro trenne stycken utsmidde till 
omkring j tums fyrkant, och trenne olika grader af hårdhet. 
Äfven på dessa ser man tydliga otätheter, ehuru ingen yta är 
renslipad eller polerad, och på det ena stycket upptäckes en 
lång spricka, som för luppen synes fylld med ett ljust brun¬ 
grått slaggartadt ämne, hvaraf det vill synas som skulle smält- 
' ningen af gjutstålet icke heller hafva varit så fullkomlig som 
vederbort. 
6. De hu fvudsakligasie för hält ringar ne af 
Svenskajer n hand ter ingen under sista decennium . — 
Densamme omnämde, i sammanhang med föregående ämne, de 
förnämsta förbättringarne i vår Svenska jerntillverkning, införda 
