129 
Larverna uppehålla sig flera tillhopa på undra sidan af 
friska fnösksvampar (Polyporus fomentarius ). holst då dessa 
växa på kullfallna träd (björkar), eller nära roten af qvarstående 
stammar. De intränga ej i svampens massa, eller förtära den¬ 
samma, utan synas lefva af den sura fuktighet, som från svam¬ 
pen afsöndras, hvårföre också deras väfnader ega en skarpt sur 
smak. Dessa mjuka, slemmiga larver fordra för att trifvas en 
fuktig luft, och sammanfalla samt dö innan kort om de beröf- 
vas denna. För att bereda sig oafbruten tillgång derpå, bilda 
de, öfver en större eller mindre del af svampens undra yta 
mellan de uppsvällda och framstående kanterna, en fin, genom¬ 
skinlig och tät slemväfnad, som utestänger luftens direkta åt¬ 
komst, samt hindrar svampvattnets afdunstning, men ej berör 
ytan, utan liknar ett platt tält, under hvilket larverna uppehålla 
sig. Borttages tältet lida de deraf och söka åter ersätta det; 
aflossas och uttorkar svampen, dö de innan kort. De krypa 
icke på sjelfva svampytan; denna belägga de förut med slem- 
artade, glänsande band i form af vägar, snarlika sniglarnes, 
hvarpå de sedan, ehuru fotlösa, med hastighet röra sig framåt 
eller tillbaka. Vid dessa vägars anläggning utgjuter larven först 
en slemdroppe ur munnen, upplyfter derefter framdelen och ut¬ 
drager droppen till ett band, som han sedan genom hufvudets 
framsträckning och nedböjning till svampytan vidfäster och hvarpå 
han fortkryper för att vidare på samma sätt fullfölja väganlägg- 
ningen. Ceroplat-larverna spinna sålunda band, sällan trådar 
som fjärillarverna, och af dylika band förfärdigas alla deras väf¬ 
nader. När de hunnit den storlek, som i denna metamorphos- 
grad tillkommer dem, d. v. s. omkring \—tums längd, lemna 
de tältet för att förpuppa sig, hvilket sker i mossan eller gräset 
närmast under svampen, eller mellan denna och trädstammen. 
Här omgifver sig hvarje larv snart med en af slemmet bildad, 
något genomskinlig, hvit, glanslös och skör, cylindrisk hylsa, 
eller så kallad coccon, som i bakre ändan är afrundad och 
framtill försedd med ett platt, cirkelrundt lock. Vanligen finnas 
flera sådana cocconer fästade bredvid hvarandra med mynningarne 
