— 227 — 
Ytterst vigtiga äro Hier acier nas biologiska förhållanden. 
Endast genom dessa kan med tillförlitlighet bestämmas hvad 
som är art eller varietet Alla Ilicracier äro perenna och 
deras innovation sker antingen genom stoloner, rosetter eller 
slutna knoppar, hvaraf förträffliga karakterer hemtas. Stolo- 
nerna tillhöra Pilosellerna, som i typiskt tillstånd alla ega 
dem, ehuru de hos de stjelkbladiga formerna vanligen försvinna. 
De kunna träffas både ofvan och under jord. Denna innova¬ 
tion sker om våren och sommaren. Innovationen genom ro¬ 
setter förekommer om hösten och träffas hos Aureller, Pulmo- 
nareer och de flesta Stenothecae. Huru tydligt rosetter skilja 
sig från stoloner, öfvergå likväl underjordiska stoloner till ro¬ 
setter. På Sicilien är vanligt, till följe af den milda vintern, 
att rosetterna redan på hösten utväxa i stjelkar, hvarföre 
Frölich upptagit de Sicilianska Pulmonareerne bland Accipitri- 
nerne. Rosetternas första blad äro mindre än de följande, 
trubbigare och helare, samt qvarsittande vissnade öfver vin¬ 
tern. De verkliga rotbladen utvecklas sednare ur rosetternas 
medelpunkt, qvarsitta och låta nya rosetter utskjuta. Roset¬ 
terna utvecklas ofta ur bladvinklarne, hos andra från sjelfva 
roten. 
Den mest serotina innovationen sker genom slutna knop¬ 
par, som sedan växten öfverblommat, slutligen utvecklas från 
basen af stjelken. Knopparna tillhöra de arter, som hafva 
hög och bladig stjelk, isynnerhet Accipitrinerna, de gamles 
Hieracia fruticosa. De öfrigas folia primordialia öfvergå nu, 
till följe af den tillstundande vintern, i fjäll och de andra 
bladen uppstiga normalt på stjelken, ofta frånskilda från basen. 
De nedra bladen vissna alltid hos dessa före de öfra. Dessa 
kallas hypophyllopoda, till skillnad från de verkligt aphvllopoda. 
Arternas förökning genom stoloner är källan till Pilosel- 
lernas talrika variationer. De individer som sålunda uppkom¬ 
mit skilja sig mer eller mindre från urplantan. Stolon-plan- 
torna äro vanligen uppstigande; bladen uppstiga äfven mera 
på stjelken och, livad som i synnerhet missleder, inflorescensen 
