229 
Accipitriner variera med fläckiga elier på undersidan röd- 
sprängda blad. 
Mest betydande vid växtens utveckling är örtståndets öfver- 
gäng till anthela eller bladens till bracteer. Dengenom uppkom¬ 
mer en anthela discreta eller contigua, den förra då foliatio-^ 
nen tvärt afbrytes, eller då fullständiga blad på en gång 
upphöra tätt under anthelan och transformationen till bracteer 
sker med ett språng, såsom hos Pulmonareerna, det sednare 
när bladen småningom, utan bestämd gräns, reduceras till 
bracteer, eller alla blomskaften understödjas af utvecklade blad, 
såsom hos Accipitrinerna. Många närslägtade arter urskiljas 
härigenom lätt, äfven monocephaliska, t. ex. H. alpinum och H. 
nigrescens, h vil ka båda fullt utvecklade erhålla flera hufvuden, 
den förra med verkliga blad vid blomskaften, den sednare 
med bracteer. De arter, som hafva fortlöpande foliation, 
hafva äfven vanligen svepefjällen i fortlöpande serie och 
tvärtom. 
Blomhufvudena erbjuda flera biologiska kännemärken. I 
början äro de vanligen upprätta, hos en eller annan art lik¬ 
väl lutande, men efter blomningen förändras de på åtskilligt 
sätt. Svepets olika sestivation beror af dess egen ofvan anförda 
bildning, men de innersta fjällen äro hos somliga i början 
öfverUggande (incumhentes) , hos andra utsträckta fporrectce). 
Blomkronans sestivation är involuta. Blommornas sömn och 
vaka äro ej noga iakttagna; de öppnas vanligen ganska tidigt 
på morgonen. Pilosellernas sluta sig vid middagstiden; Acci- 
pitrinernas stå ännu om aftonen öppna. Blomningstiden sam¬ 
manhänger med stjelkens grenighet; först blomma, redan 
i Maj, Pilosellce scapigerce, i Juni och Juli caulescentes, 
i Juni den nästan bladlösa H. mur or um , i Juli i syn¬ 
nerhet H. vulgatum och Pseudo- Accipitrince , i Augusti H. 
umbellatum etc., samt slutligen i September H. Sabaudum, 
boreale, virosum etc. Klimatet inverkar likväl' äfven på blom¬ 
ningstiden. De nordliga formerna af samma art blomma, för- 
