Utom den angifna regionen träffas endast ganska fa nor¬ 
mala arter, alla gemensamma för hela den aretiska zonen, 
hvilka öfvergå till Amerikas nordligaste trakter, t. ex. H. al- 
pinum och vulgalum, men ej murorum. Då denna del af 
Amerika utmärker sig genom sin höstflora, är ej oväntadt att 
några senblommande Hieracier der finnas. I hela Amerika 
saknas deremot allt spår till Piloseller och Aureller, men Ste- 
nothecse äro v i d t utbredda såväl i norra som södra Amerika, 
ehuru der af långt mindre betydenhet än de egentliga Hiera- 
cierna i Europa. Endast en Amerikansk egentlig Hieracii-art 
öfvergår till gamla verlden, nemligen []. triste , som finnes på 
Aleutiska öarne och Kamtschatka, liksom //. alpinum i arc- 
tiska Amerika. Anmärkningsvärdt är, att de sig emellan tätt 
slutna grupperna af den Amerikanska serien, likna de särskilda 
Europeiska serierna, nemligen de sydamerikanska våra Pilo¬ 
seller, de nordamerikanska Pulmonareerna och Accipitrinerna, 
samt arterna från Central-Amerikas höga berg och från det 
aretiska Amerika, Europas Aureller. De få arterna från Goda 
Hoppsudden, Madagascar och Ostindiens berg, hvilka kanhända 
utgöra en ny serie, hänföras här till Stenothecae. 
Äfven i Hieraciernas fädernesland Europa och det till¬ 
gränsande Asien äro arterna sig emellan i särskilda länder 
olikare än man skulle föreställa sig. Hvarje hufvudsaklig bergs¬ 
kedja har sina egna arter, ja till och med sina egna grupper. 
Så tillhör //. cerinthoides m. fl. Pvrinaeerna. I medlersta Eu- 
ropas Alper luxuriera H. intybacei , glauci och villosi grupper, 
som med undantag af den första, saknas i Pyrinaeerne, samt 
alla i norra och östliga Europa och Siberien. Stirpes rupestres 
hafva sitt maximum i Skandinaviens subalpina nejder; Pre- 
nanthoidece tillhöra väl alla Europas alper, men hvarje trakt 
har sin art, t. ex. Schweitzeralperne H. ochroleucum , Caucasus 
H. caucasicum etc. Pilosellerna råda i östra Europa och det 
tillgränsande Asien, samt synas undfly hafsklimatet, så att i 
Britannien, Sicilien, Sardinien och på de flesta vestliga öar 
endast //. Pdosella med secundära former återstår. Äfven t 
