centrala; det. ser ut som om en allmän utjemning af do minsta 
deiarnes fördelning egde rum i viteilus. Vitellushinnan smyger 
sig nära efter kulorna, men gar aldrig in mellan deras skilje¬ 
planer, utan springer bågformigt öfver deras ingående vinklar 
från den ena kulan till den andra. När kulorna skilt sia: 
o 
tillräckligt och det inre utjemnandet gått för sig, går den 
femte centrala, kärnlösa, kulan upp i en af de fyra periferi¬ 
ska, som derigenom blir större än hvarje af de andra tre, 
och alla fyra förändra så sin form, att deras fria rundade 
ytor blifva mindre, deras vidhäftningsvtor allt större, till dess 
de slutligen bilda, sedda från öfra ytan, en rundadt fyrkantig 
figur, med ett hörn något större än de andra, och i hvars 
medelpunkt linierna af deras fyra vidhäftningsplaner löpa till¬ 
sammans i basen af fröfläckens stjelk. De äro nu mörkare, 
liksom tätare och hvarje af dem får en ljus, slutligen väl 
begränsad kärna. I detta tillstånd hvilar ägget en stund — 
de hittills beskrifna stadierna genomgingos på omkring half- 
annan timma — derpå inträder ett nytt. Det är åter vitelli 
klara, centrala parti, som, nyss uppgånget i den ena af de 
f v ra mörkare periferiska klvfnings-partierna, åter skiljer sig 
derifrån; derjemte föröka sig dessa fyra till ett större antal — 
i de flesta fall sågos åtta, grupperade omkring fröfläckens kon, 
vid hvilkens bas deras skiljelinier sammanträda. De blifva 
alltmer kulformiga och klara, hvarunder deras kärnor försvinna. 
Men när det inre arbetet i denna riktning är utfördt. gå de 
liksom i förra stadiet åter tillsammans till fyra större, i den 
gemensamma formen närmare sammanslutna partier, och i 
ett af dem uppgår det nionde, det klara centrala partiet, så 
att gulan åter består af fyra nära sammanslutande partier, af 
hvilka ett är större, sammansatt af hälften centrala, hälften 
periferiska elementer. Med detsamma framträda åter de klara 
kärnorna i det nu mörkare innehållet. Fröfläckens kon sitter 
i midten af dem. Om denna framställning är tydlig nog att 
förstås utan figurer, skall det också inses, huru klvfningen 
fortgår. Dr t ljusare centrala partiet differentierar sig åter, 
