243 
men småningom mindre ljust ; knappt mer' än de andra, och v 
de mörkare periferiska partierna mångfalldiga sig åter till 
dubbla antalet eller deromkring, blifva nästan kulform i ga, 
nästan fria, bvarvid de blifva klara och kärnorna försvin¬ 
na, — derpå gå de åter tillsammans, blifva mörka, och 
kärnorna komma fram. Klyfningsprocessen företer-således vissa 
stadier: hvarje af dem börjar dermed, att det centrala par¬ 
tiet framträder sjelfständigt, derpå dela sig de periferiska i 
flera kulor, blifva klara och kärnlösa, men smälta åter till¬ 
sammans, bvarvid den centrala går upp i en af dem, hvarpå 
de blifva mörkare, kärnorna komma fram, och b vila inträder. 
Detta förnyas ännu ett par gånger, men ju mera de periferi¬ 
ska klyfningskulornas antal förökas, desto svårare blir det att 
följa förloppet, så mycket mer som utvecklingens gång s\ 
något modifierad. Kulornas innehåll vexlar icke mera så 
ligt i klarhet och dunkelhet. Kärnorna synas blifva 
konstanta, de tyckas icke mera försvinna periodiskt och 
nedre centrala, förr klara partiet, som nu är nästan så 
kel t som de öhdga, sågs stundom en kärna framträda, 
såsom det vill visa sig af det föregående, kärnornas periodiskt 
tydligare framträdande i det mörknade vitellusinnehållet åtföljer, 
måhända betingar hvilan i de yttre formförändringarna, medan 
deras försvinnande och vitelIusinnehållets dervid, troligen der- 
igenom, klarare beskaffenhet betecknar pågående yttre form¬ 
förändringar, så föranleder kärnornas, åtminstone skenbara, 
större beständighet mot kly(ningens sednare stadier den för¬ 
modan, att de talrikare, men mindre periferiska klyfningsku- 
lorna nu begynna att konstituera sig såsom celler. Af samma 
skäl synes det antagligt, att det ursprungligen klarare, cen¬ 
trala, nedre partiet, i h v il ket en kärna sednare börjar att 
visa sig, också sednare än de andra inträder i klyfningens 
process. Men detta partis delning undgår iakttagelsen derige- 
nom, att vitelli öfra, periferiska parti, vid alltjemt tilltagande 
klyfning i flera kulor liksom växer öfver och småningom' till 
allt större del innesluter det nedra centrala, hvilket, förr ljusare 
i 
