— .*47 — 
sammanföllo. Det nämndes, att denna punkt under klyfnin- 
gens sednare stadier 'rycker från polen åt sidan af äggets 
yta. Den på embryos ena sida anmärkta fördjupningen drar 
sig tillsamman såsom en gapande mun sluter sig, hvarigenom 
också den deri liggande öppningen blir indragen. Intrycknin- 
gen blir slutligen qvar endast som en ringa, småningom för¬ 
svinnande klyft, och embryo, sedd från sidan får en mera 
klotrund gestalt, som snart blir trapezoidisk. Vid ena sidan 
af klyften framträda två små tappar, som begge i början ligga 
nära embryos medellinea, men småningom åt ömse sidor af- 
lägsna sig derifrån, och växa ut till en valk, omfattande större 
delen af embryo^ omkrets. På denna valk, som delar sig i 
två motsvariga partier, uppträda nu långa cilier eller rättare 
cirri, som slå omkring. Den är djurets första rörelseorgan, 
anläggningen af velum. Embryo har nu likhet med en hatt 
med rundadt konisk kulle (abdominal-partiet), rundadt bräm, 
(veli valkar), men hvars öppning mellan dessa valkar vore täckt 
af en convex yta, veli främre yta. På denna yta framträ¬ 
der, först af alla organer efter velum, en enslig cirr, längre 
än de vibrerande. Det rundadt koniska abdominalpartiets yt¬ 
tersta cell-lager bildar musslan, i början helt tunn, som en 
hinna, af två hälfter, valver, i ryggsidan sammanhängande, 
utan något spår till lås. När musslan först uppträder sitter 
den som en sadel på embryo och är så mjuk, att den vid 
dess sammandragningar i ryggsidan ofta får en stark inböj— 
ning. Musslans begge skal växa nu småningom så, att de nå 
inemot veli valk; de antaga en rundad form, med temligen 
rät ryggsida. Under skalen afskiljer sig dernäst manteln, så 
att ett mellanrum uppstår mellan denna och den centrala, nu 
ganska mörka massan af celler. Derunder växa skalen så 
mycket, att velum till någon del kan döljas af dem, och ve¬ 
lum, som blifvit mer utveckladt kan draga sig tillbaka inåt; 
muskelband ses också gå från djurets ryggsida till velum och 
manteln. Af skalets slutmuskler är i synnerhet den ena, främre 
tydlig. Emedlertid hafva de öfriga inre centrala elementerna 
v o O 
