Em ber i za pusilla Fall. Wajmugskaja d 23 Juni 1848. — Mas 
adultus: Längden 5^"; stjerten 21''; tarsen J"; 2:dra och 3:dje 
smällpennorna ungef. lika långa, och längst; lista något kortare 
än 4:de, som är föga kortare än 3:dje; 2:dra — 4:de med ytter— 
fanet afrundadt; stjerten starkt klufven, de medlersta stjertpen- 
norna kortare än sidopennorna; på främre sidan af tarsen 
6 plåtar; näbbet spetsigt och temligen utdraget, samt utan gom¬ 
knöl. Färgen: Näbben svart; iris mörkbrun; benen blekt kött- 
färgade; klorna svarta; de begge yttersta stjerlpennorna på hvar- 
dera sidan mot spetsen med en snedt gående hvit fläck, som på 
den yttersta intager mer än halfva fjädern; vtlre fanet på de¬ 
samma är på den yttersta mot spetsen, och på den andra till 
hela sin längd brunaktigt; hufvudet ofvan svart med ett midtåt 
gående rostbrunt streck; öfver hvardera ögat ett ljusare rostbrunt 
band; hufvudets sidor och hakan rostbruna, med ett halfcirkel- 
formigt svart streck, som från bakre kanten af ögat baktill om¬ 
sluter örontrakten, och med ett annat af samma färg på hvar¬ 
dera sidan af hakan; mellan detta och den rostbruna örontrak¬ 
ten ett h vi tak tigt streck, som baktill på sidan af halsen begrän¬ 
sar det halfcirkelformiga svarta strecket; nacken och öfvergiim- 
pen askgrå med bruna skaftfläckar; fjädrarna på ryggen och 
skuldorna svartbruna med breda rostbruna kanter; de öfre ving- 
täckarne af l:sta och 2:dra raden med hvita spetsar, hvaraf 
tvenne snedt gående hvita band öfver vingen; vingläckarne för 
öfrigt, med undantag af dem af 2:dra raden, i yttre fanet oliv- 
färgade; vingpennorna svartbruna, smällpennorna med oiivfär- 
gade, och armpennorna med rostbruna yttre kanter; stjertpen- 
norna, utom den nämda hvita fläcken, svartbruna med hvitgrå 
kanter; — under hvit, på frambröstet och kroppssidorna med 
svarta skaftfläckar, som på sednare stället hafva rostbrun infatt¬ 
ning; undre vingtäckarne hvita, de mindre yttre mot roten svart¬ 
bruna. — Honan liknar hannen mycket, och skiljes endast der- 
igenom, alt hon har det rostbruna på hufvudet mindre rent, 
samt hakan hvit. Från yngre hannar kan hon icke till det yttre 
skiljas. Det är den enda Emberiza, jag känner, hvars båda 
kön tili den grad likna hvarandra. E. rustica står henne väl i 
det hänseendet närmast. Af alla i gamla verlden lär hon vara 
den minsta, och utan tvifvel den 1 ifligaste. Ofta hördes dess 
locktan, liknande den af Sylvia rubecula, men det var dock 
svårt att få se den, under det den dolde sig i de täta busk¬ 
snåren med sin stundom yppiga vegetation af Spiroea och Vera- 
trum. Den 8 Juli hade den flvgga ungar, några dagar tidigare 
än Emb. aureola. Dess sång var omvexlande och 1 i fl ig, samt 
ganska vacker, och hade mycken likhet med den af en Sylvia. 
I magen funnos endast lemningar af insekter. 
Vid en ström, som flöt förbi Wajmugskaja var Limosa 
(Terekia) cinerea ganska talrik. Den var icke eller sällsynt 
vid stränderna af Dwinan. Den höll sig vid stränderna, der 
