den ofta förekom i sällskap med Totanus hypoleucos, samt 
äfven hade sina ungar. D. 58 Juni voro dessa ungef. half— 
vuxna, och hade då rakt näbb. Ryssarne benämde den Ku¬ 
li k , förmodligen tillfölje af dess läte, som med detta ord hade 
någon likhet. Middendorff uppgifver namnet Trawnik; men 
detta namn hörde jag icke omnämnas. Endast hufvudets och 
näbbets form talar för dess plats inom slägtet Lirnosa. Men 
dess ben och hela habitus, så väl som lefnadssätt och åtbör¬ 
der äro så skiljaktiga från de andra Limosernas, att det utan 
tvifvel är riktigast, att med Bonaparte för den uppställa ett 
eget slägte, Terekia. Mellan könen fann jag icke den skilnad 
i storleken, som man ser hos Lirnosa melanura och rufa. Ho¬ 
nan var visserligen något större än hannen, men det var 
högst obetydligt, och stundom knappast märkbart. För öfrigt 
observerade jag, att den varierade något till storleken, isyn¬ 
nerhet näbbets längd. Detta var förmodligen en följd af olika 
ålder. Hvad jag om dess dimensioner m. m. antecknat efter 
färska exemplar följer härmed. 
Terekia cinerea (Gueld.). —- Lirnosa cinerea, Keys, et Blasius. 
Mas ad. d. 21 Juni. — Ungef. af samma dimensioner, som To¬ 
tanus ochropus. Längden 9^"; näbben från munviken 2 /r ; tar- 
sen 1|"; den hoplagda vingen 5^". — Näbben uppåt böjd; 
alla tre framtårna vid roten till första eller andra leden förenade 
genom en simhud; de medlersta stjertpennorna längst, hvadan 
stjerten tillspetsad. — Näbben svart, underkäken vid roten grön¬ 
aktig; benen gulgröna; iris svartgrå. Of van askgrå med svarta 
skaftfläckar, som långs skuldorna bilda två svarta streck; den 
yttersta smällpennans spole hvit; under h v i t, på framhalsen 
med askgrå skaftfläckar. — Honan obetydligt större, och för öf¬ 
rigt liknande hannen. Äfven hos den sednare fann jag liggfläc¬ 
kar. Den var icke skygg. —* Då den är funnen i Ostindien, 
samt det Zool. Riks-Museum har ett exemplar genom Hr J. 
Wahlberg från södra Afrika, likväl der om hösten (i September 
vill jag minnas) anträffadt, lärer den vara utbredd öfver större 
delen af gamla verlden, eller också utsträcka sina migrationer 
serdeles långt i söder. 
Den Sylvia hypolais, som jag här träffade, var fullkom¬ 
ligt lik vår vanliga. Dess sång var likväl något olik, så att 
jag, då jag först hörde den, förmodade, att det var ett an¬ 
nat närstående species. Det lär vara en förut gjord iaktta- 
