alldeles dylika forncranier från grannskapet af de gamla Britan- 
niska Belgernes land, och antyder dermed sin förmodan att de 
tillhört dessa gamla Beiger. Ännu mera styrkes Hr R. i den 
åsigt, att detta cranium är Celtiskt, af de ganska talrika un¬ 
dersökningar han sjelf anställt dels på lefvande personer af 
Celtisk stam, dels på cranier af densamma. Denna egna lång- 
dragna, till sidorna hoptryckta, smala och oftast låga cranii- 
form förekommer, så vidt Hr R. känner, förnämligast i England 
och Frankrike. Den är dock ej den allmänna Celtiska formen. 
Denna nemligen är vanligen något bredare, ej fullt så hop¬ 
tryckt; ännu något bredare är den i Södra Sverige och 
i Dannemark här och der förekommande Cimbriska Cell¬ 
formen; denna står närmast den Skandinaviskt-Göthiska, är 
äfven långt oval med stor nacke, men ändock något bredare 
än den Galliska och liknande det långa forn-craniet, som Pro¬ 
fessor Eschricht beskrifvit i Danskt folkeblad. 
Inom denna Cimbriska form, liksom bland de öfriga, 
förekomma öfvergångar, möjligen hybridicerade, som stå vår 
egen cranii-form så nära, att de icke med någon synnerlig 
säkerhet kunna åtskiljas. 
3) Cranium af Romersk krigare. 
Detta cranium är äfvenledes meddeladt af Doctor Pri- 
chard och upptaget från samma antagliga forntida slagfält som 
det föregående. Hr R. har tvenne hufvudsakliga anledningar att ^ 
anse detta cranium vara Romerskt, dels nemligen emedan 
öfverensstämmer väl med Blumenbachs beskrifning Del. IV:.e 
T. XXXII och serdeles med Sandiforts Cran. de v. Nat. P. Ira, 
dels emedan man på den trakt, der det är funnet, eger 
r. 
‘‘•'v:.;/:--: 
skäl att vänta lemningar af Romerska krigare. 
Detta cranium är ganska stort, både långt och bredt, 
dock af den dolichocephaliska (Iraniska) formen; vidare upp¬ 
till mot hjessan, än nertill mot basen. Dess öfre hvalf 
och hjessa är temligen platt, omkretsen ofvanifrån sedd är 
långt kilformigt oval, med bakre ändan utgående i en kort, 
