U6 
Till Tapuios ’ hörande omnämnas i Prinsens Resa: Pures . 
Patachos, Machacalis eller Machacaros och Botocudos. På ett 
ställe (B:d 1 p. 37) anföres att en serdeles vild Tapuya- 
stam, Uétacas eller Goaytacases , såsom Portugiserna kalla 
den, bodde vid östkusten bland de ofvannämnda Indios Mansos, 
men med en språkform, som afvek från deras lingoa geral, 
och att med mvcket mod och möda denna stam hlifvit tämd 
(händigt) af Jesuiterna. 
De i Europa, genom sina förfärliga block i underläpp 
och öron, mest kända Botocuderna höra sålunda äfven till 
Tapuios . 
Vi ega i Carolinska Institutets samlingar tvenne specimina 
af så kallade Botocudos; det ena nemligen ett fullständigt cra- 
nium, som öfversändes från herr Freyreiss i Rio Janeiro för 
längre tid tillbaka; det andra en gipsafgjutning af en lefvande 
Botocud, som visats för penningar i flera af Europas större 
städer. Båda dessa specimina förete alldeles samma craniiform 
som den ofvan beskrifna. Prins Maximilian har lemnat den 
första utförliga beskrifning om Botocuderna. I äldre tider voro 
de kända under Aymorés, Aimborés eller Amburés. Sjelfva 
benämna de sig Engeräckmung och höra sig ogerna kallas 
Botocuder. Detta sednare namn hafva de erhållit af Portugi¬ 
serna, af de stora trädblock, som de sätta i underläppen och 
öronsniparne. Det Portugisiska ordet Botoque betyder ett rundt, 
kort trädblock att sätta i sprundet på ett laggkärl. Ännu år 
1817 bodde Botocuderna förnämligast emellan Rio Pardo och 
Rio Doce. Äfven af dessa Indianer skall en del vara omvänd 
till Christendomen, något civiliserad och åkerbrukande. 
Det är dock icke ensamt Botocuderna, som sätta block i 
läpp och öron. Prins Maximilian anför sålunda om Patachos, 
hvilka så väl som Machacalis äro fiender till Botocudos , att 
de förstnämnda bära ett stycke rör i underläppen; Tupinambas 
vid Brasilianska kusten bära gröna nephritstenar i under¬ 
läppen. Samma sed skall enligt Azara (Voyage dans 1’Ame- 
rique meridionale) förekomma bland de Pampeanska folken. 
