149 
Detta hufvud ät- utmärkt väl bibehållet; huden (ehuru 
torr), gulagtig med en lätt röd ton, med temligen långt, svart, 
glänsande rakt hår; utan ögonbryn och skägg. Pannan och 
en del af hjessan rakade i en bakåt gående rundning; i mid- 
ten af det rakade fältet är en rund orakad fläck, 1j tum i 
diameter, men med ganska kort, klippt hår. Öronen äro be¬ 
täckta med hvar sin, stor, vacker ros, som i midten består 
af korta bomullsvekar, och utomkring af korta gula, gröna 
och röda glänsande fågelfjädrar. Bakifrån hvardera af dessa 
tvenne öronrosor nedhänga 4 prydnader af omkring 4 alns 
längd; nederst slutar hvardera i en ljust tegel färga d bomulls- 
tofs af grofva trådar, lika ljusvekar, från hvardera tofsen går 
ett snöre upp till öronfästet, och omkring detta snöre äro små 
fjädrar bundne, i korta, skiftevis rödgula och svarta ringar; 
fjädrarne i nedersta ringen äro störst och svarta. På hvar¬ 
dera ögat är fastsatt en svart upphöjning bildad af en stelnad 
balsam, samt af orbitalöppningens vidd; snedt öfver hvar¬ 
dera af dessa upphöjningar sitta tvenne hvita strimmor, som 
troligen skola föreställa ögonlocksränderne. Dessa hvita figu¬ 
rer bestå af de bågformiga framtänderna af en liten gnagare, 
intrvckte i balsamen. Sannolikt äro dessa tänder af en liten 
« J 
Cavia; med den blanka hvita emaljen framåtvänd gifva de det 
hela ett eget intryck. 
Tänderna äro uttagna; emellan käkarne är insatt en 
tofs af bomullssnodder; med cn knut på hvardera snod¬ 
den; från midten af denna tofs nedhänger en temligen tjock 
och stark flätad slvnga, nära | aln lång. Enligt Professor 
Abboths uppgift skulle detta hufvud vara från trakten af Pa¬ 
rand. Pi ins Maximilian upplyser att dylika mumifierade huf- 
vuden äro ett slags trophéer, nemligen hufvuden af Anfö¬ 
rare som blifvit fångne, och förmodligen föröfrigt uppätne. 
Dessa trophéer lära upphängas vid Indianernes canibahska 
segerfester. 
Rakningen är icke illa verkställd; enligt Prins Maximi¬ 
lians uppgift lärer den mestadels förrättas med ett instrument 
