230 
innevarande år blef upphemtad af Hr Dr Goös, som för insamlande 
af conchylier undersökte sjöbottnen med en jernskrapa, vid hvil- 
ken nämnde Najas i massor vidhäftade. De friska, mig lem- 
nade exemplaren voro rikeligen försedda med frukt, men som 
utseendet så betvdligen afvek från vår vanliga art och mera 
öfverensstämde med ofvannämnda Udora, var jag först villrådig 
till hvilketdera slägtet den borde hänföras, till dess en närmare 
undersökning af frukten visade en fullkomlig öfverensstämmelse 
med den af Hr Thedenius gifna slägtkarakter. Frukten, inneslu¬ 
ten inom det hinnaktiga, flikiga hölstret, är endast smalare än 
hos den vanliga Najas, hvilket ock nödvändigt synes samman¬ 
hänga med dess spensligare växt, smala, jemnbreda, endast hår- 
bräddadt sågade blad, som åtminstone längre ned på stjelken 
sitta 5—6 i krans; på N. marina äro de endast motsatta. 
t 
På samma sätt torde ännu flera okända naturalster dölja 
sig i våra insjöars djup. Nämnde insjö erbjuder deruppå ett 
ytterligare bevis. På bottnen af den samma ligga hopade, lik¬ 
som stenörar i andra sjöar, stora, klotrunda bollar, af ända till 
9—10 tums diameter, som af allmogen ansetts för mossbeväxta 
stenar. Dessa bollar utgöras likväl af ett växt-individ, bil— 
dadt endast af tätt hoppackade trådar, som utgående från en 
gemensam center genom en tät förgrening packas till dessa full¬ 
komligen sphasriska klot, med jemn yta. Växten tillhör vatten¬ 
algernas familj, närbeslägtad med Linnés Conferva segagropila, 
och är otvifvelaktigt den mest märkvärdiga af alla hittills hos 
oss funna sötvattens-alger. Dess botaniska beskrifning kommer 
att lemnas i Hr Adjunkt Aresciiougs fortsättning af Phycese 
Scandinaviae.» 
2. Om växternas slipler. — Hr Fries hade å egna 
och Hr Wahlbergs vägnar insändt följande redogörelse för den i 
September-sammanträdet till dem remitterade afhandling af Prof. 
J. G. Agardii i Lund. »Sedan man öfvergifvit den af Goethe ut¬ 
talade åsigt, att alla växternas yttre delar endast voro en mo™ 
