I 
— 231 — 
difikation af ett grundorgan, bladet, emedan denna åsigt icke 
nöjaktigt förklarade samtidiga, men olikartade organers utbild¬ 
ning och Goethes theori i dessa fall om en vexlande contrac- 
traction och expansion var i sjelfva verket endast en qualitas 
occulta, eller ord, hvarmed man ofta söker öfverskyla facta, 
' o 7 
som man icke nöjaktigt kan förklara. I stället har man anta- 
/ 
git tvenne, blad och knoppar, axel och blad o. s. v. Enligt 
den nu i vetenskapen allmänt antagna åsigten bildas växterna 
endast af tvenne bestämdt skilda yttre organer, axel och appen- 
diculära delar, af hvilka de sednare under växtens utbildning, 
i bestämd ordning, uppträda i nya och förädlade former. Nå¬ 
gra primitivt skilda organer, med bestämda funktioner, såsom 
bland djuren, finnas således icke hos växterna; tvertom är 
hvarje blad jemte sin axel att anse för ett indicidu , som 
eger förmåga reproducera hela växten, hvilket icke voro möj¬ 
ligt, om icke hvarje sådan förening af växternes grundorganer 
innefattade artens totalitet. Ett träd f. e. är således icke ett 
individu, utan ett helt samhälle af individer, hvaruti den ena 
generationen aflöser den andra till dess bladet i blomman an¬ 
tager sin högsta form, der ock först könskilnad uppträder, 
motsvarande imago bland insekterne; då alla de förutgående 
generationerna af blad endast äro att jemföra med de ofullkom¬ 
ligare, föregående individuerne hos djur med vexlande genera- 
tions-serier, hvilka icke efter förutgången parning, utan genom 
en växternes knoppbildning motsvarande process, frambringa nya 
individer. Denna fortplantning genom vexlande generations- 
serier, hvilken endast såsom en anomali förekommer bland de 
lägre djuren, är just den normala inom hela växtriket — och 
herrskar der oändli 2 ;en mera storartad och bestämd, än bland 
djuren. Emellan bladlössens (Aphidum) och bladens utvecklings- 
serie är alldeles ingen annan skilnad än, att de förras individer 
äro fria, de sednare fastväxte vid en axel; emedan djuret iso¬ 
lerar sig från ytterverlden och derigenom blir fritt; växten åter, 
för sin olika näringsprocess, måste söka sig ett yttre stöd. 
Liksom hos de förra de utbildade imagines med könskilnad icke 
