iGke voro alldeles cirkelrunda, utan aflånga, slutande sig så 
tätt till hvarandra, att stenen endast kunde fås oscillera, men 
icke att svänga sig rundt omkring. Under det att öfre delen 
af stenen var fullkomligt rund och cirkelformig, blef den 
mindre åtsittande jättegrytans sidor, h vil ka utvidgade sig i 
allt större och större proportion till dess jättegrytan i dagen 
eller i bergets yta fick de förr omskrifna dimensio'nerna, bil¬ 
dande en ellips med sin längdaxel i N.N.O. — S. S. Vestlig 
rigtning. 
De slutsatser till hvilka Moberg och jag kommo i afse- 
ende på bildningen af Bollstaholms jättegryta, voro: att Dilu¬ 
vial— flodens riktning varit i det närmaste N.N.O., — att det 
höga Bollstaholms-berget förorsakat en hvirfvel i floden, som 
satt stenen i oupphörlig svängning och svarfning. I början, då 
floden var mäktig och häftig, hade den tillräcklig kraft, att 
svänga stenen rundt omkring och ursvarfva berget, men sed- 
nare, då floden lugnat sig och aftagit, var dess kraft endast 
tillräcklig att åstadkomma hos stenen en oscillerande rörelse, 
så litet utvidgande jättegrytans sidor, att stenen slutligen blifvit 
likasom fastkilad. 
Jättegrytor nära Skarpnåta by på Nordvestra 
e ' 
Aland. 
Här finnas 7 st. på samma berghäll, 5 till 8 alnar från 
hvarandra. Berghällens afstånd från hafsstrand är ungefär ^ 
verst och dess höjd öfver hafsytan 30 å 40 fot. Bergarten 
är röd granit. Berghällen med jättegrytorna förekom på södra 
afsatsen af en låg bergås, hvars strykning var i Norr och 
Söder. Jättegrytorna voro alla nästan fullkomligt cirkelrunda, 
men de utmärkte sig från andra på Åland observerade jätte¬ 
grytor derigenom, att de voro flacka, d. v. s. att djupleken 
i förhållande till horizontal-diametern var ovanligt liten — 
sålunda anmärktes djupleken från några tum till 1,2 fot, under 
det att diametern i berghällens yta var temligen constant, 
ifrån 4 till 4,8 fot. 
Öfvers. a f Kongl. Vel.-Akad . Förh . Arg. 6. N:o ,9. 
