gifvande trakten. Deras skarpa kanter vittna derom, att de 
icke varit rullade, utan på annat sätt ditkomna; och att dessa 
o 
icke kommit från Norr eller N.O. ifrån Åländska berggrunden, 
o 
det är säkert, emedan Aland i dessa riktningar från de ifråga¬ 
varande fundställen af blocken, icke har någon grå granit« 
o 
Den lösa jorden på Aland var allmännast lera; på ett 
ställe, i Saltviks socken nära byn Näs, blålera. I Sunds, 
Saltviks och Finnströms socknar funnos ofantliga lager aflera, 
hvilka användes ibland, såsom vid Bommarsund och Bollsta- 
holm, till tegelslagning. Lerlagren befunno sig alltid på slät¬ 
terna och i allmänhet i de lägre delarne af landet. Det är 
klart, att den fältspathrådande graniten, som utgör hela fasta 
o 
Åland, varit upphofvet till dessa lerlager. Jag skall sednare 
i detta afseende, då jag beskrifver Filipstads bergslag, anföra 
de facta, som bevisa, att ett lands jordmon och dess Ge¬ 
schiebe stå i ganska strängt sammanhang med dess berg¬ 
grund, under det att de lösa stenar, som hafva sina kanter 
väl afrundade, härifrån afvika. 
Norra Finland. 
Den terrain, som jag går att beskrifva omfattar de 
trakter, som af mig blifvit undersökte under de guldsands- 
undersökningar, som verkställdes somrarne 4*847 och 4 848 på 
finska statsverkets bekostnad — nemligen Kuusamo Lapp¬ 
mark jemte de söder derifrån belägna Hyrynsalmi och Pal- 
damo socknar; således det land, som ligger emellan Archan- 
gelska gränsen, Uleå träsk och Paanajärvi sjö vid norra pol¬ 
cirkeln. 
Berggrunden i det omförmälta landet utgöres allmännast 
af grå granit och syenit, hvilken sednare skiljer sig här ifrån 
graniten endast genom näryaro af hornblende. 
Af underordnade bergarter anmärktes i trakten af Uleå 
träsk, grå gneis, talkskiffer med inströdda octaedriska kri¬ 
staller af magnetjern, serpentin, bildande tvenne mindre låga 
