— 262 — 
delade, då man en gång hållit denna rännan endast för en så 
kallad hafsrännil, åter endast ansett densamma såsom en lem- 
ning af en fordom härstädes framstrykande och nuförtiden uti 
beständigt aftagande och igenfyIlning stadd strömbädd för den 
ej långt ifrån dess slut befintliga Heljarpe å. Båda menin¬ 
garna hafva sina skäl och orsaker, men ingendera allena, utan 
begge två med hvarandra förenade kunna förklara hamnens 
natur.» 
»Att Heljarpe å fordom haft någon gemenskap med sjelfva 
rännan faller vid första påseendet på kartan så naturligt uti 
ögonen, att man ej obilligt endast på denna grund kunde 
taga saken för afgjord. Emedlertid tjena följande omständig¬ 
heter till ganska sannolika skäl för denna mening. l:o Liknar 
hela rännans kanal till skapnad, böjningar, djup och hela be¬ 
skaffenhet så nära en verklig strömbädd, att föga mera be- 
böfdes än litet högre land ikririg dess stränder för att hålla 
den för en äfven så verklig ä som den ännu inom landet 
befintliga delen deraf. Man skulle ock då, om södra grundets 
höga rygg stode torr öfver vattnet äfven så litet tvifla på 
dess verkliga gemenskap med Heljarpe å, eller tänka på dess 
formerande genom hafsströmmen, som man nu vid sjelfva Hel¬ 
jarpe eller andra uti hafvet nedflytande åar och strömmar tilI— 
skrifver hafvet första formation af deras långa kanaler, hvilka 
ögonskenligen genom vattnets fall och nedrinnande utgräfvas. 
2:o Loppet af rännan eger med alla rinnande vatten det gemen¬ 
samt, att den sökt det lägsta mellan omliggande höjder, och 
efter terrainens beskaffenhet leder sig, uti flere bugter och 
svängningar, hvilket i anseende till södra gründet så noga in¬ 
träffar, att hela rännans skapnad ej otydligen följer den däld, 
som grundets rygg formerar, och det ännu skulle hända om 
Heljarpe å ånyo skaffade sig utlopp denna vägen. Hvaremot 
ingen orsak är hvarföre hafsströmmarne just bakom denna 
höjden trängt sig fram, då de egt genare vägar öfver östra 
gründet eller de yttre grunden att fortsätta sitt lopp eller 
skära väg för sig uti landet och grunden. 3:o Correspon- 
/ 
