— 266 — 
de kommit till dessa vidsträckta ler- och sandbankar, synes 
dock ingenting vara tillräckligt att förklara deras myckenhet, 
läge och beskaffenhet bättre, än du man tillskrifver dem samma 
origine som dessa stenar på stränderna ikring Hilleslöfshögar 
ännu i denna dag ögonskenligen finnas ega, der man ser dessa 
stenar körtelvis hänga uti de höga sandväggarna, och dermed 
tillika, sedan hafvet och vattensåg dem undansköljt, nedrasa 
på stranden, hvarest hafvet snart bortsköljer sanden, men lem- 
nar de stora stenarna liggande blottade och liksom ditlagda 
med flit. Man eger väl skälig orsak, att misstänka isen för 
någon art hushållning med dessa stenar, i det samma is vin¬ 
tern öfver fryser fast deromkring och således vårtiden under 
islossningen dels medförer, dels åter på grunder, der den stad- 
nar och smälter, deponerar sådana stenar. Wernschöld om¬ 
talar redan 1662, att det inre refvets sidas starka is af 
högt vatten upplyft, hafver fört stenar af 14, 16 och flera 
cubikalnars storlek öfver hamnen, och dem inne på stranden 
nedsläppt. Dylikt har man ock i år kunnat finna vara skedt, 
af de flera gropar, som på östra gründet visade sig här och 
der uti sanden sedan isen var afgången. Likaledes har man 
på ön Hven blifvit varse nya stenar, dem man ej förut sett, 
och som troligen med isen ditkommit. Ja en stor del af de 
stenar, som just på ett ställe finnas samlade på högsta kullen 
af det yttersta vidsträckta Vahlgrundet, der man sett isen 
ligga ännu länge qvar uti höga uppdrifna isberg, sedan den 
öfriga mest lemnat stränderna, tyckas på det sättet vara dit— 
komna, likasom en del af stenarna på Skatterefvet kunna ega 
samma origine. Men ehuru onekelig denna stenarnas flyttning 
och rubbning genom isen vara må, är likväl ganska otroligt 
och nästan omöjligt, att alla härstädes på gründet liggande 
stenar på detta sättet hitkommit. Ty hvarken kan detta lämpas 
till de många större och endast med spetsarne utur gründet 
framstickande stenarna, hvarpå isen aldrig kunnat få sådant 
fäste, eller dem så djupt uti botten nedtrycka kunnat, eller 
på de grundfasta och* till en del af sjelfva leran betäckta 
