14 TÖRNEBOHM, EN GEOGNOSTISK PROFIL. 
alunskiffer och öfverst, såväl i Sverge som i Norge, enkrinitkalk. 
Denna afdelning motsvarar således heia den undersiluriska tiden, 
hvars fauna dock endast i kalkstenarna kring Storsjön finnes 
bevarad. 
Ofvanpå enkrinitkalken, som representerar öfvergången till 
den öfversiluriska perioden, följer en väldig aflagring af kristal- 
liniska, till större delen temligen qvartsrika skiffrar, hvari kalk¬ 
sten, kristallinisk, blott förekommer såsom små underordnade 
o 
lager. Dessa skiffrar, hvilka vi, utom i Areskutan, der de nå 
en mägtighet af omkr. 4,000 fot, igenfunnit i Finvåla ochiVaer- 
dalens »metamorfiske strö g», öfverlagras i sin ordning af ännu 
en annan skifferserie, bestående af mildare, mindre qvartsiga 
skiffrar, lerglimmerskiffer, hornblendeglimmerskiffer m. m.; och 
härmed hafva vi nått de yngsta här uppträdande sediinentära 
bergarter. 
Efter hvad man redan känner om de nyssnämnda båda 
Öfversta skifferafdelningarna, kunna de återfinnas inom vidt skilda 
delar af den skandinaviska fjällsträckningen. De kunna derför 
hafva anspråk på att erhålla namn med en mera generel be¬ 
tydelse, och jag vågar på den grund föreslå, att efter tvenne 
benämningar, som varit använda för gränsfjällen mellan Sverge 
och Norge, kalla dem: den undre, Sevegruppen; den öfre Köli- 
gruppen 1 ). 
De ofvan utskilda hufvudafdelningarna äro således i ordning 
uppifrån nedåt: 
') Kiölfjället (Kölin, Kölr, seDare Kölen), är egentligen ett namn på gränsfjällen 
mellan Jemtland och Trondhjems amt, hvilkas högsta topp ännu kallas Köli- 
haugen. Stvo mons eller Seveberget, ett namn som härleder sig från Plinius, 
finnes på kartor från tiden mellan slutet af 1600-talet och början af inne¬ 
varande århundradet temligen allmänt såsom en benämning för hela fjäll- 
sträckningen mellan Sverge och Norge. 
Den på »Geol. kart over det Söndenfjeldske Norge» af Kjerule begag¬ 
nade benämningen »Trondhjemska skifferfältet», skulle jag utan tvekan hafva 
antagit för den öfre af ifrågavarande skifferafdelningar, om ej nämnde för¬ 
fattare i sin senare afhandling, »Om Trondhjems stifts geologi», gifvit åt 
samma namn en sådan utsträckning, att det förlorat all geognostisk betydelse. 
