18 TORNEBOHM, EN GEOGNOSTISK PROFIL. 
skarpa gränser, som dem man nu understundom träffar mellan 
underliggande icke metamorftska ocli öfverliggande metamorfiska 
bergarter, ej skulle kunna finnas. 
För att förklara den kristalliniska strukturen lios den genom 
% 
Trondhjems amt parallelt med riksgränsen gående zon af meta¬ 
morfiska skiffrar, hvilka Kjerulf kallar »det metamorfiske strög», 
(enligt min åsigt en del af Sevegruppen), hänvisar han till de 
der talrikt förekommande gångarne af livit granit x ). I Norge, 
som genomsvärmas af eruptiver, kan en sådan förklaring synas 
rimlig, men den låter ej tillämpa sig i Sverge, der yngre meta¬ 
morfiska lager utbreda sig öfver stora sträckor utan att genom- 
sättas af någon eruptiv bergart. 
Den sträckning, hvars geologiska grunddrag jag i det före¬ 
stående sökt framställa, har redan för längesedan varit föremål 
för resande geologers uppmärksamhet, och såväl Hisinger som 
Keilhau hafva meddelat profiler deröfver. Då det kan vara 
af ett visst intresse att jemföra deras uppfattning med den i 
det föregående framställda, vill jag i korthet anföra deras åsig- 
ter, bifogande äfven deras profiler. 
it 
I de siluriska kalkstenarne kring Östersund igenkände Hi¬ 
singer med lätthet representanter af hvad han i Vestergötland 
kallat »Ofvergangsformationen». De längre i V., strax O. om 
o 
Areskutan förekommande lerskiffrarna och kalkstenarna hänförde 
han deremot till urformationen, och det af tvenne skäl; de inne- 
höllo, som han trodde, icke några försteningar och de öfver- 
o 
lagrades af Areskutans kristalliniska skiffrar, hvilka han, på 
grund af deras utsende, antog alldeles gifvet måste tillhöra in¬ 
formationen. De skiffrar, jag sammanfört under benämningen 
Köligruppen, afskilde äfven Hisinger såsom en yngre afdelning 
o 
än Areskutans skiffrar. I Yaerdalens lerskiffrar såg han, mycket 
riktigt, en motsvarighet till lerskiffrarna vid Kallsjön, och hän¬ 
förde derför äfven dem till urlerskiffern. 
') Om Trondhjems stifts geologi, sid. 37. 
