ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 72, N:0 1 . 31 
Hela repulsionen skulle således icke kunna öfvergå på ban- 
elementen. Det skulle dock kunna vara en möjlighet, att mole- 
kulerna erhölle någon ringa rörelse till följe af den meranämnda 
repulsionen; men att denna rörelse vore så liten, att man vid de 
elektrodynamiska fenomenen icke kunde varseblifva någon olikhet 
mellan theorien och erfarenheten. Vare härmed huru som helst, 
så erhålla vi såsom en nödvändig följd af det gjorda antagandet 
vid deduktionen af de elektrodynamiska fenomenen, att de termer 
i formeln (14), hvilka äro multiplicerade med konstanten k , 
hafva en högst obetydlig förmåga att förflytta etherpartiklarne 
i induktionsbanan, och att följaktligen deras betydelse för in- 
duktionen är ringa. 
Men om detta skall kunna vara fallet, måste tydligen kli 
eller etherns hastighet i den inducerande banan, multiplicerad 
med konstanten /c, hafva en ringa numerisk valör. Hvad nu 
hastigheten h beträffar, så hafva, såsom redan blifvit anmärkt, 
de anställda försöken icke ledt till några öfverensstämmande 
resultat. Fizeau och Gounelle funno, att hastigheten i en 
koppartråd uppgick till 180 millioner meter i sekunden, och i 
en jerntråd till 100 millioner på samma tid. Walker har be¬ 
stämt hastigheten i en jerntråd till endast 30 millioner, och 
Gould till mindre än 26 millioner i samma sorts tråd. För¬ 
söken på en telegraflinie af koppar mellan Greenwich och Edin- 
burg gåfvo en hastighet af något mer än 12 millioner meter i 
sekunden och på telegraflinien mellan Greenwich och Bryssel 
erhöllos endast 4J millioner. Den ringa hastigheten på den 
sistnämnda linien, som likaledes var af koppar, kan till en del 
förklaras derigenom, att en stor del af densamma låg under 
vatten. Härvid bör dessutom anmärkas, att de anförda talen, 
i 
till följe af det sätt hvarpå försöken blifvit anställda, uttrycka 
den hastighet, hvarmed den första ethermängden vid strömmens 
början fortplantar sig från stapelns ena pol till den andra. Huru 
denna hastighet förhåller sig till den, som eger rum, under det 
att strömmen fortgår med konstant styrka, är icke genom för¬ 
sök utrönt. Om etherns hastighet i en metalltråd under de för- 
