38 EDLUND, FÖRSÖK ATT FÖRKLARA DE ELEKTR. FENOMENEN. 
multipliceras med 2, så får man slutligen till uttryck för hela 
induktionen, om y Y utbytes mot R v u och således dy x mot R x du : 
u . = +1 
-4- 4tTrRr R 2 ai I_ 1 ^RCl _ du _ 
+ n 1 J(R 2 + R 2 + 2RR 1 u + z l 2 ) 2 
. . (19). 
v — -1 
Felici har på experimentel väg bevisat följande sats: Man 
har två cirkelformiga strömbanor A och B af lika stor radie 
R så uppställda på afståndet z från hvarandra, att deras plan 
äro parallela, och linien, som förenar deras medelpunkter, är 
vinkelrät mot dessa plan. Två andra cirkelformiga strömbanor 
C och I) af sins emellan lika stor radie R x äro uppställda pa 
samma sätt, men på ett sådant afstånd z l från livarandra, att 
~ = A-. Om man då låter en lika stor inducerande ström ge- 
if •/Xj 
nomgå A och C ', så förhålla sig de induktionsströmmar, som 
uppkomma i B och D , till hvarandra, som radien R till radien R v 
Med tillhjelp af denna sats kan funktionsformen F(r) be¬ 
stämmas. Om man i förestående integralformel gör R — R ] 
och F(r) = br = b~\f 2 R 2 + 2 R-u + z 2 , hvarest b är en konstant, 
så erhåller man 
U = + ] 
+ ^nabiR 
' ~\f 1 — v 2 du 
(8+ S- +|l) V - 
Zl = — 1 
Emedan nu livad som står under integrationstecknet är obero¬ 
ende af R , så vida j förblir konstant, så blir induktionsström- 
xt 
men, i enlighet med Felicis försök, proportionel med R. 
I stället för formeln (18) får man härigenom till uttryck 
för induktionen emellan tvänne element: 
+ cos 6 cos ö' ds ds .(20). 
För att pröfva, om de räkningsresultat, som erhållas med 
formeln (19), sedan funktionen F(r) blifvit på nyssnämnda sätt 
bestämd, öfverensstämma med erfarenheten, har Docenten vid 
universitetet i Helsingfors Herr Magister Sundell på härvarande 
fysikaliska laboratorium utfört ett större antal induktionsförsök. 
För att kunna anställa en skarpare pröfning af de erhållna 
