42 EDLUND. FÖRSÖK ATT FÖRKLARA DE ELEKTR. FENOMENEN. 
ening af två elementer p och q , samt att, enligt den vanliga 
af Berzelius och andra antagna föreställningen, p är positivt 
och q negativt elektrisk, det vill enligt vårt föreställningssätt 
säga, att p har öfverskott och q brist på ether. Det följer da 
af det föregående, att molekulen p föres af strömmen med större 
kraft mot den positiva polen än molekulen q. Då detta eger 
rum öfverallt i vätskan, så måste den sednare molekulen i en¬ 
lighet med den Archimediska principen till och med sträfva att 
ii 
komma till den negativa polen. Ar nu den kraft, hvarmed 
molekulerna på detta sätt söka röra sig åt motsatt håll, större 
än den kemiska frändskapen emellan dem, så uppstår en kemisk 
sönderdelning och man får i öfverskott molekuler p vid den 
positiva och molekuler q vid den negativa polen. 
Vi hafva i vår föregående uppsats yttrat den mening, att 
de materiela partiklarne i en vätska kunna af strömmen meka¬ 
niskt släpas med i dennes riktning, och att detta kan anses vara 
liufvudorsaken till de af Wiedemann studerade fenomenen. Vi 
måste nu äfven göra afseende på den kraft hos strömmen, som 
uttryckes genom formeln (16), och enligt hvilken strömmen sträfvar 
att föra stillaliggande ethermolekuler i motsatt riktning mot sin 
egen. Om nu dessa ethermolekuler äro fast förbundna med 
materiela partiklar, så måste dessa följa med i samma riktning. 
Man kan således hos de partiklar, som befinna sig i en vätska, 
genom hvilken en galvanisk ström går,, erhålla en rörelse såväl 
i den ena som i den andra riktningen, emedan denna är bero¬ 
ende deraf, hvilken af desga båda krafter är starkast. Vi anse, 
att de fenomen af detta slag, som af Quincke blifvit under¬ 
sökta, kunna förklaras på detta sätt, utan att man behöfver 
taga sin tillflykt till verkan af den på vätskans yta befintliga 
fria elektriciteten. (Pogg. Ann. B. 113, sid. 513). 
* 
Att partiklar från den negativa polen i en ljusbåge öfver- 
föras till den positiva, ehuru dessas mängd är betydligt mindre 
än antalet af dem, som af strömmen lösryckas och medföras i 
motsatt riktning, torde äfven till någon del få tillskrifvas ström- 
