ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AK\D. FÖRHANDLINGAR 1872, N:0 1. 43 
mens induktionskraft, uppfattad såsom i det föregående blifvit 
framstäldt. 
T. Vridningen af ljusets 'polarisationsplan genom stömmens 
\ inverkan. För att förklara detta fenomen har i allmänhet den 
åsigt gjort sig gällande, att de materiela molekulerna i den 
genomskinliga kropp, livari vridningen sker, lida en direkt in¬ 
verkan af den galvaniska strömmen, och att denna inverkan i 
sin ordning förorsakar polarisationsplanets vridning. C. Neu- 
i MANN deremot anser, att vridningen förorsakas deraf, att de 
molekularströmmar, som framkallas af den galvaniska strömmen, 
inverka på ethermolekulerna. Föregående framställning rörande 
elektricitetens natur talar för den åsigten, att Neumann kom- 
mit sanningen närmast. Ethern i den genomskinliga kropp, 
omkring hvilken den galvaniska strömmen går, kan under ström¬ 
mens inverkan icke befinna sig i det normala tillståndet. Etherns 
molekuler liafva i någon mån förändrat sina jemnvigtslägen och 
derjemte liafva molekularströmmar af ether antingen uppkommit 
eller åtminstone, i fall de funnos der förut, erhållit en bestämd 
riktning under den galvaniska strömmens inflytande. Den af 
C. Neumann framställda Hypothesen om de elektriska molekular- 
strömmarnes direkta inverkan på ethermolekulernas rörelsetill¬ 
stånd, en hypothes med hvars tillhjelp han på mathematisk 
väg sökt förklara det ifrågavarande fenomenet, blir icke längre 
ett obevisadt antagande, utan en sanning , om man förutsätter, 
att de elektriska fenomenen försiggå i ethern. Men säkerligen 
måste man vid förklaringen derjemte göra afseende på förän¬ 
dringen i ethermolekulernas jemnvigtslägen. 
