ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 72, N:0 1. 89 
det, som om såväl benen, som askan och de utbrända kolen 
blifvit tillsammans spridda öfver fältet. Något spår af lokal 
eld har jag hittills blott sett på ett enda ställe, nämligen vid 
det ofvannämnda rödbrända lerlagret. Om man tänker sig, att 
denna mängd af aska och kol småningom hopats på ett Öppet 
fält, så får man visserligen svårt nog att förklara den på några 
ställen iakttagna skarpt begränsade lagringen af kol och aska, 
men det återstår dock att undersöka, huruvida denna lagring ej 
möjligen kunnat åstadkommas af vinden, som vid sin lek på det 
öppna fältet kan tänkas hafva delvis skilt den lättare askan 
från de tyngre kolen, eller om den kanske får tillskrifvas lokala 
vattensamlingar. Att förklara de obrända benens förekomst 
bland förbränningsprodukterna på det sätt, att benen skulle blifvit 
nedgräfda i den kol- och askhaltiga jorden, kan ej falla någon 
in, som sett förhållandena. 
o 
Arhundradens odling, som gått öfver detta fält, har naturligt¬ 
vis i väsentlig mon omgestaltat dess yta, så att vi nu ej kunna 
vinna någon fullt tillförlitlig föreställning om dess utseende på 
den tid, då öns gamla befolkning lefde och verkade. Hvartill 
detta fält varit användt, om det varit reserveradt för något 
specielt ändamål, och i hvilket förhållande det i sådant fall stätt 
till de kringliggande tusentals grafliögarna, till borgen och till 
den vall, som till större delen begränsar fältet emot öster, allt 
detta är frågor, som jag uppskjuter till ett annat tillfälle att 
besvara. Så mycket synes dock klart framgå af det anförda, 
att den gamla tolkningen, »att hela denna svarta jorden i grun¬ 
den ej är annat än qvarlefvor af en tätt bebyggd och betydlig, 
men förbränd stad» J ), blir svår att förlika med vissa faktiska 
förhållanden. Uppgiften, att man i samma jord funnit »tydliga 
lämningar efter en mängd förbrände trähus», får väl ej tolkas 
så strängt efter orden. Förmodligen menas dermed intet annat 
o 
än den meranämnda rikedomen på kol och aska. Åtminstone 
har jag aldrig funnit den ringaste antydning till lemningar af 
någon byggnad. Det torde derföre tillsvidare ej få anses be- 
b Sjöborg 1. c. p. 14. 
