ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1S72, N:0 1 . 97 
ytan var såsom vanligt ett omkring 1 fot mäktigt lager af utaf 
plogen omrörd svart jord; dernnder följde, till 3 fots djup från 
jordytan, den vanliga blandningen af aska, kol, sand och ben, 
hvilken tydligen visade sig aldrig hafva blifvit rubbad ur sitt 
ursprungliga läge, och uti den något mörkare, på ben rikaste 
jorden, som sedan vidtager, låg menniskokäken. Då det intres¬ 
serade mig att lära känna dess närmaste grannar, utplockade 
jag försigtigt alla de ben, som funnos inom samma kubikfots 
rymd, som käken, och fann då, att tätt intill den lägo ett par 
stycken af ett svincranium, en klöf af nötkreatur, andra ben af 
dessa djur och af får, fogel och fisk, samt en i båda ändar 
tillspetsad ben-nål. Allt detta utgjorde tillsamman l kub.fot ben. 
Fastän gräfningen utsträcktes åtminstone 5 fot åt alla håll ifrån 
den punkt, der käken låg, kunde några flera delar af skelettet 
n Q 
ej anträffas. Afven pa det ställe, der pannbenet fanns, anställ¬ 
des sådana efterforskningar, men likaledes utan framgång. Alla 
benen äro funna på vidt skilda ställen, ined undantag af de 
båda ryggkotorna, som anträffats i samma grop. Jag har anfört 
dessa fakta, sådana de visat sig, men är långt ifrån att ur så- 
o 
dana enstaka fall vilja draga någon bestämd slutsats. Åtskilligt 
kunde visserligen vara att tillägga om dessa menniskoben, men 
i förhoppning att framdeles erhålla större material, slutar jag 
här, och öfvergår till de alster af mensklig konstfärdighet, som 
jag här och der träffat i svarta jorden. 
I främsta rummet får jag då nämna jernsakerna, såsom de der 
tydligt angifva den archseologiska hufvudperiod, från hvilken den 
svarta jorden härstammar. Spår af jern träffas i mängd, men 
oftast blott spår: rostfläckar i jorden. Så bibehållna jernarbeten, 
att man kan se deras ursprungliga form, höra till sällsyntheterna. 
Såsom sådana må dock nämnas ett par pilspetsar, hvaraf den ena, 
som är treeggad, vittnar om en ganska långt drifven skicklig¬ 
het i smideskonsten, några ringar, knifvar, nitnaglar, spikar och 
slutligen det märkligaste af alla jernfynden, en till en ring böjd 
jernten, på hvilken sitta uppträdda 14 små jernbitar af en yx- 
•7 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förli. Arg. 29. N:o 1. * 
