116 
theoriN, växt-trichomernas formförändringar. 
som de upptagit, till det rum, som befinner sig emellan vindnin- 
garné, hvareinot de höljande trichomerna använda hela cellinne¬ 
hållet till sin egen förstoring. 
Men ej blott dessa anatomiska och morphologiska förhål¬ 
landen, utan äfven den omständigheten, att ifrågavarande tri- 
chomer öfverensstämma med motsvarande organer uti andra väx- 
ters knoppar, gifver stöd ät det föregående påståendet eller vi¬ 
sar, i hvad mon det antagandet kan vara rigtigt, att de båda 
slagen af trichomer uti gula Näckrosens bladknoppar äro olika 
beskaffade, emedan de härstädes utföra olika uppgifter 1 ). 
Uppsökom da först knoppar eller blad uti knoppläge, hvil¬ 
kas trichomer kunna jemföras med det slag af de ifrågavarande, 
som kallats höljande. 
Det sätt, hvarpå naturen gått till väga för att lemna ett 
hölje åt gula Näckrosens unga blad, erinrar om de medel, som 
hos Plantago lanceolata och major, Luzula pilosa 2 ) m. fl. finnas 
till att skydda de späda bladen. Ilos dem alla bilda nemligen 
trichomerna, som utgå från stammen och de outvecklade bladen, 
bladknoppens enda skyddsmedel, oafsedt den hjelp, de yttre bla¬ 
den kunna lemna de inre. 
Det är dock ej blott härigenom eller genom sin ställning 
och sitt förhallande till växtdelen, hvarpå de sitta, som gula 
Näckrosens höljande trichomer öfverensstämma med motsvarande 
hos sistnämnda växter, utan de likna hvarandra äfven till bygg¬ 
nad och beskaffenhet. Hos alla dessa växter äro nemligen ifråga¬ 
varande trichomer mycket långa, sakna cellinnehåll i något ut- 
bildadt skick, ega tunna membraner och äro alltid hopade så 
') Så antagligt det än förefaller oss, att den förklaring, som här och annor¬ 
städes i denna uppsats gifvits öfver orsaken till de 2 olikformiga trichornernas 
uppträdande uti Näckrosens knoppar, äfven kan tillämpas på olikformiga tri¬ 
chomer uti andra växters knoppar, så vilja vi ändock hafva anmärkt, att, 
efter hvad man hittills känner, det endast är gula Näckrosen, som i sina 
knoppar har sådana trichomer, och att hvad som här yttrats närmast afser 
desamma. 
2 ) Jemför P. G. Theorin, om växternas hår och yttre glandler, Calmar 1867, 
pag. 14. 
