120 
EISEN, OM NÅGRA ARKTISKA OLIGOCH^ETER. 
Oväntadt är dock, att den af Nord-Amerikas nordliga trak¬ 
ter, som itu blifvit undersökt, för så vidt som kändt är, icke 
eger någon egendomlig oligocliset, samt att de arter, som blifvit 
iakttagna derstädes, i intet afseende afvika från desamma härstädes 
i Skandinavien funna. Enahanda är förhållandet med Grönland. 
Uti ett land med så arktiskt klimat, som detta, och dertill med 
så isoleradt läge, hade man med skäl kunnat vänta sig en sär¬ 
egen oligocheetfauna. De derstädes funna arterna äro visser¬ 
ligen icke flera än tvenne, men då bägge dessa äfven förekomma 
hos oss, samt åtminstone den ena i en stor del af Europa, torde 
väl denna omständighet peka pa lagar för dessa djurs utbred¬ 
ning, hvilka ännu äro oss ofullkomligt bekanta. 
De ifrån New-Foundland hemförda utgöras af tre arter 
Lumbricus, samt en art Rliynchelmis. De från Grönland: 1 art 
Enchytraeus, hvilken jag ansett mig böra identifiera med den af 
Ratzel frän Syd-Tyskland beskrifna E. Pagenstecheri, samt 
en art Lumbriculus, hvilka bägge äfven förekomma hos oss. 
Det nordliga Skandinaviens Oligochaetfauna är äfven nästan full¬ 
komligt okänd, men efter all sannolikhet kunnahögst få för dessatrak- 
ter egendomliga arter anträffas. Att den här nedan såsom ny beskrif¬ 
na Enchytraeus Ratzeli äfven förekommer på andra trakter kan med 
stöd af det ofvan sagda fä anses åtminstone sannolikt, isynner¬ 
het som dessa djurs förmåga att uthärda skilda länders olika 
klimat synes vara ganska stor 1 ). 
Förutom ofvannämde Enchytraens, hvilken endast är känd 
t_ 
från Norge, äro de från New-Foundland och Grönland hemförda 
Oligochaeterna följande: 
’) Så t. ex. har eu tropisk art af slägtet Megasolex, till England införd med 
växtmylla — troligen från Indien, — i dess trädgårdar småningom ackli¬ 
matiserat sig. 
Som ett annat bevis på dessa djurs förmåga att tåla temperaturskilnader 
kan anföras, att man ofta under vackra vinterdagar finner vissa arter af 
slägtet Lumbricus krypande omkring pä snön. 
