ÖFVERS1GT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1871, N:0 2. 7 
sett fragment af en Orthis, som måhända är identisk med den 
nämnda. Dessa omständigheter jemte kalkens läge på senare 
stället tala för, att dervarande grönkorniga kalk blott vore att 
o 
anse som en form af den vanliga ortocerkalken. A andra sidan 
tror jag mig vid Fågelsång i Skåne hafva i de öfre alunskiffer- 
lagen sett band af en kalk, som också liknade den ifrågavarande, 
men då jag ej har till hands stuffer af den skånska till jem- 
förelse, vågar jag ej heller närmare inlåta mig på en sådan. 
Från granitens hufvudmassa vid Wikarbyn stryker en smal 
arm i sydvestlig rigtning ned till Siljan och uppträder sedan pä 
Storön vid sidan af ortocerkalk, hvilken här, liksom pä fastlandet, 
bekläder granitens sydliga afsluttning. På Storön fann jag äf- 
ven i somras betydliga lösa block af oboluskonglomerat, hvilket 
synes mig antyda, att åtminstone fordom detta bergslag haft 
någon större utbredning än öfver det lilla område vid Silfver- 
berget, frän hvilket det för närvarande endast är bekant. 
Norrut skiljes Wikarby graniten genom en dalgång frän Rö- 
jeråsen, en höjd af likaledes rundad form och ej ringa omkrets. 
Fast berg uppträder flerstädes i dagen; vid Holen, högsta delen 
af Röjeråsens by, visar sig en mörk finkornig hornblendegranit; 
i de stora afrundade hällar, med hvilka berget vid Liden sänker 
sig mot lekan, antager bergarten en mera protogynartad karak¬ 
tär; i norra sluttningen förekommer en granitart med vanlig 
qvarts och fältspat, men med ett nästan kopparfärgadt glimmer- 
likt mineral. 
tr 
Annu nordligare, omkring 1 mil frän Wikarbyn, reser sig 
ett tredje berg, Fagerberget. Innan man natt berget uppskjuta 
vid Tammeråsen hällar af hyperit, vackert genombrutna af gra- 
nitgangar. Graniten har i dem samma utseende som vid Wikar¬ 
byn. Formen på de smalare gångarne gör det svårt att tänka 
sig graniten annorlunda än frambruten nedifrån. En häll visar 
ett utseende, såsom fig. pä nästa sida. 
Det egentliga Fagerberget, som ligger ett stycke nordligare, 
torde hufvudsakligen bestå af granit. De få med säkerhet fasta 
hällar, jag der fann, utgjordes af en grå, mycket vittrad, finkor- 
