10 TÖRNQVIST, GEOLOGISKA IAKTTAGELSER I DALARXE. 
veck af grundberget. Icke blott i de stora kalkmassorna öster 
ocli . nordost om byn uppträder Leptsenakalk, utan denna visar 
sig äfven i sjelfva byn jemte ortocerkalk och cystidekalk, skild 
från de förra massorna genom Gryssens dalsänkning. I hvilket 
fall som helst, tala flera skäl för, att de senare kalklagen, i lik¬ 
het med Stygforsens bildningar, åtminstone delvis, skridit ett 
stycke utför berget och derigenom erhållit sin oregelbundna lag¬ 
form. — Angående Rättvikshedens formation har jag intet tillägg 
att göra till min förra berättelse. 
I Borns by ligga vid Mansbjörks gård granithällar i dagen, 
hvilka efter all anledning kunna antagas fortsätta genom den 
rygg, som närmast Ljugarn sträcker sig genom byn i riktning 
N.N.O. och _ S.S.W. Den bildar ett slags länk mellan bergen 
öster om Lenåsen och de söder om Ljugarn belägna. Ehuru de 
geologiska förhållandena vid Born äro föga tillgängliga för under¬ 
sökning, tror jag mig dock liafva tillräckligt skäl att anse en 
hel silurisk lagföljd sluta sig till graniten vesterut. I vestra 
sluttningen af den nämnde ryggen uppgräfvas nämligen stora 
hällar af ortocerkalk till den mängd, att det knappt lider tvifvel, 
att samma bergart här förefinnes fast. Stycken af cementkalk 
förekomma vidare i samma sluttning. Nästan parallelt med denna 
höjd gar en annan genom vestra delen af byn, som innehåller 
Leptaenakalk. Dess lag visa sig äfven här genom en dalsänk¬ 
ning skilda från de äldre. Straxt vester om Lep t ten ak al ken, och 
föga lägre än den, ligger sandsten i mägtiga hvarf. Dennas upp¬ 
trädande der maste tydligen förklaras genom en förkastning. 
Graniten vid Born är icke långt aflägsen från andra klippor 
fr 
af samma bergart. Oster om den lilla sjön Jutjern framträda 
de på flera ställen, t. ex. i Finnlöten. Närmare sjön synas i 
jordbrynet stora hällar af ortocerkalk, likaledes uppträdande fler¬ 
städes och stupande mer eller mindre — i allmänhet omkring 
10° — åt W.N.W., Dessa berg kunna med lätthet förklaras så¬ 
som fortsättningen af den granit, som i öster begränsar Boda 
och Silfbergets bildningar — Möckjasgraniten, — och de silur- 
lag, som stödja sig mot densamma. — Något vester om Jutjern, i 
