ÖFFERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 1 8 7 2, N:0 2. 11 
de s. k. »backarne», tillhörande Ofvanmyra och Lenåsen sani- 
laldt, uppsticka grå kalkhällar, i hvilka jag ej funnit några petre- 
fakt, men som, att döma efter utseendet, tillhöra Leptaenakalken. 
Denna bildning tyckes omgifvas af sandsten, nämligen det stora- 
sandstensområde, som jag antagit sträcka sig från Born upp¬ 
emot Boda. Vestra gränsen för detsamma är svårt att med 
någon säkerhet uppdraga, då fast sten sa sällan är synlig. En 
spets synes derifrån utkila vester om Ofvanmyra ned emot Styg- 
forsbäcken, dock kan sandstenen der också tillhöra ett fristående 
parti. 
1 Klittberget och i dess grannskap hafva sedan förlidet år 
dels utvigdningar af den äldre skärpningen egt rum, dels nya, 
sådana blifvit nedsprängda. Den öppning, i hvilken oboluskon- 
glomeratet först fanns, har utdragits ytterligare mot N.N.O., och 
en ej obetydlig mängd bergart dervid upptagits. Då konglo¬ 
meratet, der det först blottades, visar sig luta mot öster, ändrar 
sig lutningen i den nya rymningen till vestlig eller nordvestlig- 
Sjelfva laget — om det är ett verkligt sådant — är än samman¬ 
knipet, än något vidgadt — radbandslikt —, och omgifves pa. 
ömse sidor af granitbreccia. Jag benämner nämligen så fort¬ 
farande den vanstälda granitlika bergart, som redan i den äldsta 
skärpningen befans ligga öfver konglomeratet, och om hvars 
natur jag för öfrigt ej vågar yttra något omdöme. Konglome¬ 
ratet åtföljes nästan ständigt af en mörk kalk, och ofta äro 
stycken af den ena bergarten omslutna af den andra, med grän¬ 
sen mellan båda skarp. Längre söderut i Klittberget, der en¬ 
dast smärre gräfningar blifvit verkstälda, ligger sandsten tem- 
ligen högt upp i kullen och nästan alldeles under Leptaenakalk.. 
Denna bergart intager bergets kam och östra sluttning, och synes- 
sålunda på olika ställen täcka olika lag. Såsom jag redan i. 
min föregående berättelse omnämnde, ligger i den äldsta delen 
af den största skärpningen cystidekalk under konglomeratet och 
såsom resta hvarf i dess vestra gräns stödjande sig åt andra 
sidan mot ett tunnt lag af ortocerkalk. Dessa förhållanden äro 
ej synliga i skärpningens fortsättning. Mellan sjelfva Klittberget 
