ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 872, N:0 2 . 13 
O 
lag. A andra sidan talar den bestämda faunan i konglomeratet, 
hvilken ej gerna kan tillhöra en serdeles yngre tid än de lag 
som närmast gränsa till detsamma, för uppfattningen af kon¬ 
glomeratet såsom ett verkligt lag bland de andra. Härtill kom¬ 
mer dels det redan nämnda fyndet af hithörande lösa block på 
Storön i Rättvik, dels den omständigheten, att jag äfven på 
andra lokaler iakttagit, på gränsen mellan cystidekalken och ce¬ 
mentkalken, således just i den nivå, jag från början ansett kon¬ 
glomeratet intaga, lag af en svart eller gråsvart mergelskiffer, 
som i vissa hänseenden påminner om den mörka kalkens utse¬ 
ende i Wistelii skärpning vid Silfverberget. Tydligt är emellertid, 
att ansenliga rubbningar egt rum med alla lag i Klittbergets 
närhet. 
Att i lag med den mägtighet, som Leptsenakalken eger i 
Dalarne — vid Boda synes den uppgå till flera hundra fot — 
faunan ej alltigenom kan vara likartad, kan man redan på för¬ 
hand antaga. Till studier öfver denna afdelnings fauna, erbjuder 
Leptaenakalken vid Boda ett godt tillfälle, då lagföljden här är 
temligen fullständig. Också visar sig att på olika nivåer inom 
afdelningen tillkomma nya fossil, på grund livaraf det skulle 
vara möjligt att dela denna grupp i mindre underafdelningar, 
men då faunan i det hela bibehåller samma karaktär, och då 
min uppställning af Dalarnes lag egentligen afser de hufvud- 
grupper, hvari dessa tydligen låta sig afdelas, har jag ej för 
närvarande ansett en indelning af Leptsenakalkens lag vara af 
någon större betydelse. Ej heller anser jag mina studier öfver 
de faunistiska förhållandena inom desamma tillräckligt vidsträckta, 
för att göra en sådan indelning fullt säker. Endast det må an¬ 
märkas, att de lag, som jag på grund af fossilen- antager såsom 
Leptsenakalkens yngsta del, utom vid Boda, äfven återfinnas på 
Unskarsheden, vid Ostbjörka och vid Osmundsberget. 
fr 
Oster om Born börjar en smal, men temligen djup dalgång, 
som från vestra delen af Ljugarn sträcker sig rätt i norr och 
kan följas ända till Oresjön. Efter de båda sjöarne södra och 
norra Okran, som ligga i dess botten, kallar jag hela dalen Okra- 
