ÖFYERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 7 2, N:0 2. 85 
vit observerade i oss tillgängliga höjder af atmosferen utöfva 
således inflytande på hennes utsträckning och synas derföre, åt¬ 
minstone till en del, vara orsaken till de af Schmidt bemärkta 
förändringarne. Denna förklaring är dock icke nödvändigt rik¬ 
tig; ty man kan tänka sig temperaturändringar i atmosferens 
högre regioner, hvilka sålunda motverka de närmare jordytan, 
försiggående, att atmosferens höjd förblifver oförändrad. Då 
emellertid ett sådant inträffande ej har någon öfvervägande sanno¬ 
likhet för sig, så skola vi utan vidare förutsättningar undersöka 
det inflytande, som temperaturens aftagande i atmosferens lägre 
regioner har på hennes höjd. Härvid skola vi beteckna en vil- 
korlig höjd öfver jordytan med h ; dennes krökningsradie med a: 
vidare temperaturen vid jordytan med t 0 och med t temperaturen 
i höjden h: slutligen luftens utvidgningskoefficient för 1° C med 
m. Yi uttrycka vidare lagen för temperaturens aftagande åt 
höjden medelst följande eqvation 
1 + Vlt 
( 1 ) 
y = 
S = 
1 + mt n 
h 
a + h 
= 1 - ßiS + ß 2 S 5 
der ß Y , ß 2 , o. s. v. beteckna qvantiteter, som äro oberoende af 
s, men hvilka tänkas föränderliga i årlig period. Våra meteoro¬ 
logiska observationer sträcka sig ej så långt, att vi kunna be¬ 
stämma flera af dessa qvantiteter än den första, men vi veta 
dock att temperaturens aftagande i oss tillgängliga höjder liuf- 
vudsakligen beror på denna. 
Med stöd af den temperaturlag, vi angifvit medelst eqv. (1) 
kunna vi angifva luftens täthet q i höjden h. Beteckna vi til¬ 
lika det värde af q, som gäller vid jordytan med samt den 
såkallade barometerkonstanten med l , så blifver 
O 
- ß l +2ß 2 s — 
ds 
i ß^s + ß^s 1 
