132 
N AT HORST, OM ARKTISKA VAXTLEMNINGAR I SK ANE. 
fin och genomgräfd ända tili 10 fots djup, men i den lerhaltiga 
snäckgyttjan anträffades på ett par ställen af den fordna sjö¬ 
bottnen blad af asp. Då detta trädslag ännu i dag växer kring 
sjöns stränder, var det funna bladet naturligtvis i och för sig 
intet bevisande, och ej heller torde den omständigheten, att en¬ 
dast blad af denna växt anträffades, kunna anföras såsom något 
bevis för att snäckgyttjan är afsatt under »aspperioden», i hvil¬ 
ket fall den underliggande sötvattensleran är ännu äldre och 
således en glacialbildning. De geologiska förhållandena på plat- 
\ 
sen torde ej ensamt kunna lemna något bevis för lerans ålder. 
men ett sådant erhålles dock, om man derjemte tager i betrak¬ 
tande de arkeologiska. På samma ställe, der ett par tum ned 
i snäckgyttjan aspbladen anträffades, blefvo vid sjöns uttapp- 
ning funna en mängd fiskkrokar af ben, stenredskap etc., af 
hvilka åtminstone de sednare tillhöra stenåldern. De anträffades 
alldeles blottade ofvanpå den lerblandade snäckgyttjan, utan att 
vara det ringaste betäckta af densamma, hvilken således är äldre 
än stenåldern. (I min ofvan citerade afhandling anför jag, att 
leran i bottnen af Näsbyliolmssjön endast högst obetydligt be¬ 
täckte fornlemningarne; detta berodde af en felaktig uppgift; de 
lågo i sjelfva verket alldeles bara). Nu veta vi dock, att sten- • 
ålderns menniska i Danmark — och derföre otvifvelaktlgt också 
i Skåne — var samtidig med furuperioden, hvarföre efter ofvan 
anförda förhållanden det ej torde anses för djerft att påstå 
snäckgyttjan vara afsatt under »aspperioden», samt den under¬ 
liggande leran under en ännu tidigare period, samt således verk¬ 
ligen vara en glacial sötvattenslera. 
Efter att i leran vid tegelbruket ej liafva lyckats anträffa 
några arktiska växtlemningar, följde jag en gräfd kanal, som 
går i vestiig riktning från sjön, och som ett stycke från den¬ 
samma korsas af vägen från Gerdslöf till Börringe; och före¬ 
tedde denna genomskärning följande förhållanden: från sjön, der 
bildning af gyttja ända till sjösänkningen pågått, och hvilken 
bildning torde räknas till de nutida, kommer man, genom att 
följa kanalen mot vester, till allt äldre och äldre bildningar. 
