ÖFVERSIGT AF K. VETEN8K.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1 8 72 , N:0 2 . 137 
att fa iakttaga densammas förhållande till moränbildningen. På 
20 fots djup är denna sednare ännu ej anträffad, och man bör 
måhända snarare söka densamma öfver leran, hvilken i så fall 
naturligtvis är äldre än moränbildningen. Både öster och vester 
om lergroparne lågo nemligen på kullen stora stenblock, hvilka 
nödvändigt måste tillhöra en moränbildning, som sålunda an- 
\ 
tagligen här öfverlagrar leran. Man kan ej heller gerna utan 
detta antagande förklara de öfver leran förekommande grus- och 
stenlagren, och det hela gör vid betraktandet det intryck, som 
om i en vattensamling i början utförts fint slamm, men seder¬ 
mera (vid glacierernas framåtskridande?), antagligen med is från 
rinnande vatten, grö fre sand och smärre stenar, hvilka till en 
början uppträda som enstaka ränder, men vid tilltagande mängd 
slutligen bilda egna lager öfver leran. Antager man leran vara 
äldre än moränbildningen, så framträder åter frågan, från hvil¬ 
ken period den i detta fall härstammar. Växtlemningarne ut¬ 
visa, att den alltigenom är afsatt under ett arktiskt klimat, an¬ 
tingen före istiden eller under någon period af denna tid, livilket 
endast torde kunna närmare uppgöras genom utrönandet af le¬ 
rans underlag, om detta är moränbildning (i livilket fall leran 
blefve »interglacial») eller ej. Eget nog har jag i denna lera 
endast lyckats finna tvenne mycket arktiska arter, nämligen 
Dryas octopetala och Salix polaris , under det att deremot, som 
ofvan är nämndt, i den vid slutet af istiden afsatta bildningen, 
vid foten af just denna kullle, förekomma, jemte dessa arter, 
äfven Salix reticulata , Salix sp. ? Betula nana , några mossor 
m. tl. Endast denna omständighet, jemte lerornas helt och hål¬ 
let olika utseende och beskaffenhet, häntyda på olika bildning. 
Att antaga leran för äldre än åtminstone en sista period af is¬ 
tiden torde vara så mycket mindre djerft, som en sådan lera i 
denna trakt verkligen förekommer. I närheten af utloppet af 
Skifvarps å ligger nämligen en blagrå skiktad lera under en 16 
fot mägtig moräninassa, som innehåller vackert refflade stenar 
och block; men ett stycke närmare Skifvarp betäckes otvifvel- 
aktigt' samma lera, hvars öfre lager på detta ställe äi‘o gul- 
